Balekra várva
Előzmények
Erion egyike a világ legkülönlegesebb helyeinek – méltán mondják a bölcsek: itt bármi megtörténhet.
Pyarron szerint 3792-ben egy Nefarious nevű egy abasziszi boszorkánymestert vezetett a hatalomvágy a Kalandozók Városába. 
Az elbizakodott ifjú tudás helyett azonban csupán ellenségeket szerzett, méghozzá mindjárt az első pár napban, amikor egy meggondolatlan tettével sikerült magára haragítania a Fogadó- és a Szegénynegyed határán tevékenykedő boszorkányszektát. Az Éj Nővérei ritkán folyamodtak rosszakaróik eltüntetésének érdekében közvetlen módszerekhez – Nefarious hamarosan nemkívánatos ismeretségbe került a Pyarroni Inkvizícióval. Hogy a találkozás nem végződött a halálával, vagy ami még annál is rosszabb: teste megcsonkításával, csupán egy szerencsés véletlennek köszönhette, de a tapasztalat bölcsebbé nem, mindössze óvatosabbá tette. 
Bosszút esküdött mind az Éj Nővérei, mind a Pyarroni Inkvizíció ellen, ám ezúttal nem kapkodta el a visszavágást – fondorlatos tervet eszelt ki. Egy ideig elrejtőzött, türelmesen kivárta, míg lankad az őt keresők figyelme, majd amikor elérkezettnek látta az időt, törhetetlen kitartással a nyomába eredt a szektának, feltérképezte búvóhelyeiket, majd eljuttatta munkája gyümölcsét a Pyarroni Inkvizíciónak.
Nem kellett sokáig várnia, hogy ördögi terve beérjen: három napra rá egy éjjel az Inkvizíció módszeresen körbezárta a térképen megjelölt rejtekhelyeket, és iszonyú csata vette kezdetét a Rend és a Káosz szolgái közt. 
Nagyon sok pap, paplovag és boszorkány esett el azon az éjen, Nefarious bosszúja mégsem volt teljes: egy nő, a szekta utolsó sarja, és egyben legígéretesebb növendéke elkerülte a pusztítást. Amikor a boszorkánymester rájött, hogy maradt még egy menedék, maga indult, hogy utána nézzen. Felon, bár alulmaradt a Nefarious-szal vívott varázspárbajban, elmenekült. A vereségért szépségével fizetett, de lelki megrázkódtatásán pillanatok alatt túltette magát, és már tudta, hogyan fordíthatja rútságát a maga hasznára. Mindössze néhány balekot kellett találnia terve megvalósításához, és a sors ezúttal kegyes volt hozzá…
Torozon Tavernája
A kalandozók Ynev különböző részeire születnek, de mindannyiukban ott ég a vágy, hogy egy napon – elődeik példáját követve – elzarándokoljanak Erionba, és igyanak egy kupa predoci óbort Torozon Tavernájában. Talán néhány túlélt kaland után megerősödnek annyira, hogy nevük fennmaradjon az utókor számára, ám az is lehet, hogy még aznap eltűnnek névtelenül egy szűk sikátorban. Egy azonban biztos: soha nem fogják elfeledni a Kalandozók Városát.
Hőseink megérkeznek Erionba – valószínűleg nem egy kapun át, de még az sem lehetetlen, hogy már a Kapuk Terén összefutnak. Torozon Tavernája szerencsére a város központjában van, ami egy viszonylag veszélytelen környék: rablás, gyilkosság csak elvétve fordul elő, és a zsebesek sem itt dolgoznak a legnagyobb buzgalommal. Némi kóválygás után végre rálelhetnek a többemeletnyi épületre, már ha nem dőlnek be az “idegenvezetőknek”, akik a Kereskedőnegyedbe vagy az Utazónegyedbe gyűjtik gályarabnak, rabszolgának a hiszékeny ostobákat.
Néha az embert furcsa érzések kerítik hatalmába – pontosan ez történik a kalandozókkal is, amikor találkoznak az óriási fogadó főcsarnokában. Torozon Tavernája Erion talán leglátogatottabb helye, mindenféle nép és faj képviselői megfordultak már fedele alatt. Mégis, ebben a zsúfoltságban a leendő csapattagok szeme megakad egymáson, és hamarosan az a nyugtalanító gondolat kezd motoszkálni bennük, hogy valahonnan ismerniük kellene egymást. Ha ennek hatására nem kezdenék el keresni egymással a kapcsolatot, ez az érzés továbbra sem hagyja nyugodni őket, egészen addig, amíg kimondatlan szövetségre nem lépnek. Ha a kalandozók mégis megmakacsolnák magukat, és eztán is a maguk útját akarnák járni, Erionban számtalan lehetőség kínálkozik arra, hogy az események folytán egymás segítségére legyenek utalva.
Balekra várva
Első nap
A fogadó árai az erioniakhoz igazodnak, de azért nem megfizethetetlenek. Mindenképpen tanácsos a Kalandozók Városának valamelyik nagynevű vendégvárójában megszállni, mert a nevenincs helyeken az ébredés igencsak bizonytalan. Aztán, ha megvan a szállás, el lehet indulni egy kis kalandozásra az ódon falak közt – itt mindenki talál az erszényéhez mért szórakozást, bár az óvatosság sohasem árt a Kapuk Terétől távolodva.
A tivornyából – vagy éppen a könyvtárból – “hazafelé” tartva hőseink egy keskeny sikátorból előbotladozó árnyra lesznek figyelmesek. Akiknek jobb a füle, elfojtott, görcsös zokogást hallanak. Néhányan még azt is láthatják, hogy az, ami éppen feléjük tart, egy középmagas, karcsú, kétrét görnyedt, feltehetően női alak.
Ha megragadják, hogy kivigyék a fényre, érzik, hogy érdes a bőre. A lány zokogva kéri, hogy hagyják békén, arcát eltakarja – ő tudja, miért. A szavak torzan, szakadozottan törnek fel belőle. “Miért nem ölt meg? Miért nem? Mi lehet még rosszabb a halálnál?” A látványra kevesen lehetnek felkészülve. Szánalmas emberroncsot tartanak a karjaik közt: bőre olyan, akárha tetőtől talpig leforrázta volna magát, vagy mintha elevenen rothadna el, a haja az utolsó szálig kihullott, csakúgy, mint a fogai egy része. Teljesen magába van roskadva, már-már a halálért könyörög.
Eltart egy ideig, amíg valami értelmeset is ki tudnak húzni belőle, egyelőre úgy tűnik, képtelen felülkerekedni az őt ért csapáson. Ha úgy döntenek, magukkal viszik a fogadóba, sikerül kivívniuk védencük kétségbeesett könyörgését, hogy ne alázzák meg még jobban azzal, hogy még több ember lássa a nyomorúságát, mert azt már nem viselné el. Ha mégis segíteni akarnak rajta, vagy valahol emberektől távol kell elrejteniük – ami nem egyszerű feladat, különösen éjjel egy ismeretlen városban, főleg, hogy a támadója még a közelben lehet – vagy pedig tetőtől talpig be kell bugyolálniuk valamibe.
Második nap
Bárhova is rejtik el, a nő nem hajlandó elhagyni a szobáját, és kínosan ügyel rá, hogy egyetlen porcikája se látsszon ki a rendelkezésére álló ruhadarabok alól. Másnap reggelre már úgy tűnik, sikerült kissé tútennie magát az előző nap történteken, és némiképp visszanyerte önuralmát. Arcát ugyan nem látni, de mozdulatai bánattól terhesek, és bár udvariasan válaszol a neki feltett kérdésekre, általában magába fordul, és csak néz ki a nyitott ablakon át a távolba. 
Ha a csapat kellő figyelmességgel körbeudvarolja, lassan kezd megnyílni, és beszélni. Először csak egy-egy elejtett szót mond a múltjáról, majd megtörik a jég, és elővesz egy tenyérnyi korongot, amelyen érintésére megjelenik egy gyönyörű, sötét hajú, ragyogó szemű fiatal nő képe. A kép fölé hajolva zokogva elmondja, hogy egy bárd készítette szerelme zálogául, és hogy volt egy kisfia, de már mind a ketten halottak, és ezt egy olyan szörnyeteg tette, amilyet még nem hordott a hátán Ynev. Elesetten, lyukas garas nélkül érkezett a házukba, ők befogadták, szállást, ételt adtak neki, és az pedig úgy hálálta meg, hogy megölte a férjét, megrontotta gyermekét, őt pedig elcsúfította, hogy a tükrök is feljajduljanak, ha óvatlanul beléjük pillant.
Ha azt javasolják neki, forduljon varázstudóhoz, elutasítja, hogy ő már többé egyetlen mágiahasználóban sem bízik, és akkor már inkább hagyják meghalni. Egyedül egy herbalistához hajlandó hagyni, hogy elcipeljék – ez utóbbi jó döntés, mivel az tudja a rontás ellenszerét.
Este határozott kopogást hallanak a menedék ajtaján. Ha megkérdezik, ki az, azt a választ kapják, hogy a Pyarroni Inkvizíció. 
1.	Ha a nő hallótávolságon belül van, a ruhákon át ugyan nem látszik, de holtra sápad, és könyörög, hogy ne nyissanak ajtót, mert ez az ő hangja, azé a férfié, aki az egész családját romba döntötte. Ha nem felelnek, vagy nem tárják fel az ajtót, akkor a hang egyre követelőzőbb lesz. Közli, hogy a nő, akit rejtegetnek, boszorkány, és ha nem adják ki, azzal magukra vonják az Inkvizíció haragját. Védencük persze megesküszik, hogy ez nem így van, mire a férfi azt mondja, hogy a nő egyenesen a máglyáról szökött el, nagyon veszélyes, és lám, már őket is behálózta.
2.	Ha a nő nincs hallótávolságon belül, és ajtót nyitnak, akkor egy ellenállhatatlanul jóképű férfivel néznek farkasszemet, aki tetőtől talpig hímzett, fekete ruhát, bíborvörös palástot, medált visel, hosszú, hamvasszőke, egyenesszálú haját hátrasimítva, tarkóján varkocsba kötve hordja. Megjelenése egyszerre komor és lenyűgöző. Közli, hogy a nő, akit rejtegetnek, boszorkány, és ha nem adják ki, azzal magukra vonják az Inkvizíció haragját. Azt állítja, hogy a fúria egyenesen a máglyáról szökött el, nagyon veszélyes, kiválóan ért a színleléshez, és már épp ideje, hogy megszabaduljon tőle a világ.
Amikor a nő meglátja, látványosan holtra rémül, és könyörög, hogy ne adják ki neki, mert ő az, aki az egész családját romba döntötte. Láthatják rajta a sebeket, nem tűztől származnak, mert az úgy fájna, hogy ruhát sem tudna viselni. Tudja, mert egyszer leforrázta a kezét, és semmit nem tudott vele hónapokig megfogni.
A férfi erre azt mondja, hogy igenis boszorkány, és felgyűri az ingujját. Két kis, pontszerű seb látható az alkarján. Azt állítja, hogy a nő által megbűvölt kötél mérgeskígyóvá alakult, és megmarta, hogy még most is ráng egy izom a szeme alatt. Figyelmezteti őket, hogy ha nem adják ki az elkárhozott lelket neki, azzal magukra vonják az Inkvizíció haragját
Ha a nőt kiadják neki, akkor magával hurcolja, hogy egy csendes sikátorban foglalkozzon vele, és szője tovább bosszúterveit.
Ha nem…
Harmadik nap
Reggel a Pyarroni Inkvizíció körülzárja a búvóhelyüket. Egy ősz hajú veterán lép elő pecsétes papírral, és bejelenti, hogy a tudomásukra jutott, hogy odabent rejtegetnek egy boszorkányt, akinek azonnali kiadatását követeli fővesztés terhe mellett.
A nő ismét esküdözik, hogy a férfi megtévesztette az Inkvizíciót, hiszen nézzék csak meg: biztosan nincs közöttük. 
Tényleg nincs.
A nő mindenképpen szeretné elkerülni a találkozást az Inkvizícióval, mert azok csak megkínozzák és megölik, hiszen jól ismeri a fajtájukat, sokat hallott már róluk: “Inkább pusztuljon el egy ártatlan, minthogy megmaradjon egy gonosz.”
A kaland döntő fordulója, hogy hogyan dönt a csapat. Az Inkvizícióval nem jó ujjat húzni, mert ha csak egy inkvizítor is meghal a csata alatt, elfogatás esetén biztos az akasztófa – vagy valami még rosszabb. 
Vagy kiadják a nőt, vagy menekülnek, ha van rá mód.
1.	Ha kiadják a nőt, kiderül, hogy boszorkány, és akkor nincs számára bocsánat. A csapat, ha meg tudja győzni az inkvizítorokat, hogy ők nem tudták, kit rejtegetnek, megúszhatják enyhébb megrovással – néhány arany, vagy néhány évi száműzetés.
Ha a szőke hajú inkvizítor után érdeklődnének, akkor az ősz hajú veterán összeráncolja a szemöldökét. Nem emlékszik ilyen bajtársukra. Majd utánanéz a dolognak. Az ügy lezárva – legalábbis egyelőre.
2.	Ha menekülőre fogják a dolgot, és sikerrel járnak, akkor a boszorkánymesteren túl még az Inkvizícióval is számolniuk kell. Nem feltétlenül tudják, hogy nem egy a kettő…
Negyedik nap
Ha lerendezték az ügyet az Inkvizícióval, annál nagyobb a meglepetésük, mikor másnap reggel ismét találkoznak az ősz veteránnal. A korosodó férfi úgy döntött, lehetőséget ad nekik baklövésük helyrehozására. Egy szobába visszavonulva elmondja, hogy nemrég megölték egy testvérüket, és a holttestről ellopták az inkvizítori ismertető jegyeket: a palástot és a medált. A Szövetség vérbosszút hirdetett, így most tűvé teszik a várost a boszorkánymester után. Nem is kérdés, kik lesznek ebben a segítségükre…
Inkvizítorok

Jellem:	 	rend
Erő		14
Állóképesség	14
Gyorsaság	16
Ügyesség	14
Egészség	14
Szépség	13
Intelligencia	18
Akaraterő	13
Asztrál		16
KÉ	  25
TÉ	  49
VÉ	100
Pszi	26
Mp	42
Buzogány			Mf
Pajzshasználat			Mf
Lefegyverzés
Nehézvértviselet
Közös				5.
Erv				3.
Térképészet
Sebgyógyítás			Mf
Pszi				Mf
Etikett
Esés				19%
Történelemismeret		Mf
Élettan
Aquir nyelv
Kyr nyelv
Legendaismeret
Lovaglás			Mf

Név: 	Felon
Faj: 	ember
Kaszt:	boszorkány
Jellem:	káosz
Vallás: 	Orwella
Szülőföld:	Erion
Erő			14
Állóképesség	16
Gyorsaság		16
Ügyesség		16
Egészség		16
Szépség		18 (3)
Intelligencia	15
Akaraterő		16
Asztrál		17
KÉ	20
TÉ	31
VÉ	82
CÉ	  6
Ép	 9
Fp	19
Pszi		10
Mp		  8
Tőr
Tőr dobás
Pszi					Mf
Közös
Toroni
Aszisz
Herbalizmus
Írás/olvasás
Méregkeverés/semlegesítés
Sebgyógyítás			Mf
Szexuális kultúra			Mf
Álcázás/álruha
Éneklés/zenélés
Tánc
Etikett
Lovaglás
Úszás
Név:	Nefarious
Faj:		ember
Kaszt:	boszorkánymester
Jellem:	halál
Vallás: 	-
Szülőföld:	Nealan (Abaszisz)
Erő			12
Állóképesség	12
Gyorsaság		11
Ügyesség		15
Egészség		13
Szépség		18
Intelligencia	14
Akaraterő		12
Asztrál		13
KÉ	18
TÉ	33
VÉ	86
CÉ	10
Ép	 6
Fp	24
Pszi		15
Mp		21
Kés
Tőr
Rövid kard
Tőr dobás
Pszi					Mf
Aszisz				5.
Közös				3.
Erv					2.
Toroni				3.
Írás/olvasás
Méregkeverés/semlegesítés
Álcázás/álruhaviselés
Herbalizmus
Lopódzás
Rejtőzés
Hátbaszúrás
Kötelékből szabadulás
Lovaglás
Úszás
Csapdaállítás
Etikett

Szerző: ismeretlen
Forrás: ismeretlen