Nem akarom elhinni!
1991 év óta minden évben legalàbb egyszer ha màsért nem, rokoni làtogatàsra hazatérek. Ha egyedül lennék màr régen haza is települtem volna véglegesen. Nincs szivem azonban csapot papot, öt gyermeket, hét unokàt, a csalàdot Franciaföldön hagyni, tőlük megvàlni. No persze vannak màsodlagos okok is: Itt, mint mindenkit meghallgatnak, az idegent is, itt engem is megbecsülnek pedig idegen vagyok, nem vagyok francia àllampolgàr. Nem igy Magyarorszàgon, magyar àllampolgàr léttemre. Gyakori esetben ugyvettem észre hogy az igazmodàsaim miatt Magyarorszàgon az “igazi”, a "jó" àllampolgàrok még a magyar àllampolgàrsàgomtol is szivesen megfosztanànak.
Röviden egy ilyen tanulsàgos, megtörtént esetről.
1992 folyamàn, inditvànyomra egy 36 tagu francia méhészcsoportot vezettem első alkalommal Magyarorszàgra. Az akkori OMME ha jól emlékszem csak MME volt egyik fő vezetője is többek között fogadott bennünket. Szàmomra meglepetés volt azt tapasztalnom, hogy ràm mindig villàmló szemekel ügyeltek a magyarok, mint a méhész főnök is. Csak később tudtam meg hogy miért, amikoris kaptam ez utóbbi vezetőtől egy négyoldalas sürüngépelt levelet. Szegény öregúr (lehetett olyan 65 éves) elgondolàsainak, elképzeléseinek volt àldozata.
A levelében vilàgosan leirta, (most csak röviden!) hogy én kétszeresen hazaàruló vagyok. Mert egyrészt, 56 ban elhagytam az orszàgot, (valojàban csak 57 ben, amikor màr egymàs utàn tartoztattàk le a velem egyuttartó ellenàlló csoport tagjait!). Màsrészt azért mert az orszàg ellenségéhez Franciaorszàghoz pàrtoltam. Az az orszàg volt ugyanis amely a Trianon i szerződéssel földarabolta az ezer éves Magyarorszàgot.
Tökéletes példa, milyen könnyű az előitéletek, az elképzelések prédàja, àldozata lenni. Franciaorszàgba példàul ugy kerültem, hogy a jugoszlàv menekulttàborban kaptam a Ford Alapitvàny-tól, egy két évre szóló ösztöndíjat amely csakis Franciorszàgra esetleg Belgiumra volt érvényes. Megérkezve a hivatalos szervek tölem semmit nem kérdeztek, a főiskolàn még azt sem tudtam mondani franciàul, hogy én màr hàrom; évet egyetemen végeztem Budapesten. Hàrom év mulva mégis sikerült megszereznem a Strasbourg -i mérnökképző főiskola épitészmérnöki diplomàjàt. Megjegyzendő még hogy nem én voltam az egyedüli!. Ha jól tudom voltuk 10-12 en is külömböző szakmai karokon. E főiskolàn sehol nem tartottak kötelező marxizmus-leninizmust, se honvédelmi óràkat. Viszont Magyarorszàgon a "Pàrtunk és kormànya" abban időkben előszeretettel példàzott, egyben adott előitéletekre alkalmat, azokrol akiknek nem sikerült diplomàzni, bezzeg semmit a sikeres esetekre. Ilyen pàrthirverésnek lett àldozata az MME szervezet vezetőségi tagja is.
Miért emlegetek ma ilyen régmult dolgokat?
Mert ezuttal szeretném megjegyezni milyen könnyű az "előitéletek rabjai" và vàlni, és hogyan lehet előitéletekkel alapvető tévedésekbe esni és ma is abban élni.
* * *
Érdekes módon amióta az www.europaimehesz.atw.hu honlapon jelennek meg a magyarnyelvű iràsaim legnagyobb része, azóta időnként személyes vàlaszok is befutnak. Ezeket természetesen az én erkölcsi szabàlyaim folytàn nem lehet, nyilvànossàgra hozni. Ellenben lehet némi benyomàsrol beszàmolni.
Az a tény amely szerint a szóbanforgó honlapon keresztül senki nem mert legalàbbis ezidàig nyilvànosan visszahatni, se nyilatkozni, se véleményt adni, e tény arra enged következtetni, hogy Magyarorszàgon nem csak "baj van a méheinkkel" (Méhészet 2007/08) hanem baj van a méhészeinkkel is! Senkinek nincs bàtorsàga vélemény formàlni. Azthinné a jàmbor "külföldi" hogy nem történt rendszervàltàs; A "Pàrtunk és kormànya" rendszere, mint fantom hatalom tovàbbra is uralkodik a vélemények fölött. Egységes, egypàrt (OMME) rendszerben csak egy vélemény lehet igaz, és ehhez tartjàk a magyar méhészek magukat!.
Elzàrkózottsàguk làttàn, időnként olyan érzések is elhatalmasodnak rajtam mintha a többség a volt MME vezetőségi tagjànak véleményén lenne, és ehhez a meggyőződéséhez ragaszkodik és attól képtelen megszabadulni.
Ilyen meggondolàsokra enged következtetni az egyik levelezőm aki igy fejezte ki magàt: "könnyen beszélsz te; nem élsz Magyarorszàgon!". Ez igy igaz! De a helyzet, a poziciók önmaguktol nem fognak megvàltozni. Tessék bàtorkodni, összefogni a màskéntgondolkodok, tessék cselekedni! Csakis igy lehet gyökeres javulàst igazi demokràciàt kieszközölni! Nos itt a baj a méhészekkel. Belülről nem làtni az erdőt a fàk miatt. De mit lehet tenni amikor az erdőben lakóknak, közöttük a magyar méhészeknek ez igy jó?
Nem akarom elhinni!
Kelt Lyon ban 2007 augusztus 31 én Joseph Bencsik
joseph.bencsik@free.fr
küldő | Címek |
---|