Baleset
A reflektorfényben elsuhanó fehér
csíkokat nézte. Kényelmesen ült a kocsiban, godolkodott.
Még nyolc-tíz perc és otthon van, végre ágyba dőlhet. Lassan már hajnali fél
három lesz. Tegnap délután hat órakor jött el otthonról. Apjával megint
összeveszett, s anyja sírt, mikor elindult.
Később ő valamelyest megnyugodott a
Lánynál, mikor csókját, ölelését érezte. Aztán ott volt a bál. Majdnem végig
táncoltak, nagyon jó hangulat volt. Holnap is jövök. Legalább újra boldog
leszek. Az autó falta maga mögé a kilométereket. Most ért az elágazóhoz. Lassított.
A stoptáblát nézte, aztán elgondolkodott egy pillanatra. Áh, nem állok meg,
sosem
érek
haza. Sebességet váltott, majd kikanyarodott. Már későn fékezett. Oldalról
belerohant egy kamion, bár próbált elkanyarodni, de nem sikerült. A Lada
elsodorta a stoptáblát, majd megperdült néhányszor a tengelye körül, a motor
lefulladt, hallatszott a betörő üvegek csörömpölése, recsegés, ropogás. A kocsi
a tetején megállt, a kerekek forogtak még a lendülettől.
A
kamion közben áttért a baloldalra, a pótkocsi megbillent, a rakomány
átcsúszott, a pótkocsi kipördült és a gép nekirohant a szalagkorlátnak, majd a
jobb oldalára borult. A motorja leállt, csak a szerteszét guruló rakomány zaját
lehetett hallani, aztán semmit.
A Ladából kis idő múlva halk
nyöszörgés hallatszott. A Fiú megpróbált megmozdulni, de nem sikerült, a
gyomrában ott volt a kormánykerék, felsőtestét a benyomódott tető rászorította
a műszerfalra. Bal keze becsúszott a kormány és a műszerfal közé, iszonyatosan
fájt, jobb keze a jobb térd és a kormánykerék között volt, a Fiú sem a kezét,
sem a térdét nem érezte. Bal szemére már nem látott, a jobb felett szép lassan
csordogált le a vér, a szájánál is valami sós ízt érzett. Balról szorította
oldalát a bepréselt ajtó. „Sehova sem tudok mozdulni....a
francba. Így kell meghalnom! Drágám!... Meg kell
halnom! Szeret....lek...”
Aztán a Fiú görcsösen megrándult, majd száján habos vér tódult ki.
A család egy hosszúra nyúlt víkendből indult haza. A gyerekek jót alszanak hátul - gondolja
az apuka, miközben meglepődve néz maga elé. Fehér fény szemből? Egy kamion, felborulva!
Lassít, aztán elszörnyedve megáll.
Kiugrálnak a kocsiból, odarohan az apa a kamionhoz, belenéz. A sofőr
félredőlve, szinte csak a biztonsági öv tartja, fején horzsolás, enyhén vérzik.
A szélvédő kitörött. Az apa bemászik. Hé! Él? - kérdezi, aztán megfogja a sofőr
csuklóját. Pulzus?! Van! Vica! - kiált a feleségének.
Hozd a mentőládát és segíts kivenni innen ezt az
embert!
Óvatosan kezelgetik. A sofőr néhány perc múlva kinyitja a szemét, majd így
nyöszörög: - A Lada,...a zöld
Lada....kikanyarodott,....felborult...Szeme az út szélére tévedt.
A Lada ott feküdt, lámpái kitörtek.
Kérem - mondta -, nézzék meg őt is. Az apa odaszaladt a kocsihoz. Egyetlen
pillantás elég ahhoz, hogy lássa, a Fiú halott.