Besenyő 
	
1. János, 1350. N. Lajos király allovászmestere volt s mint ilyen részt vett a nápolyi hadjáratban. A beneventói harcban nagyon kitünt. Egymaga három német zsoldost vágott le, noha a harmadik őt fején sulyosan megsebesíté. 1353 nov. 26-án egy zólyom vmegyei vadászaton megmenté a király életét, megölvén a királyt már földre teperő és a lábán megsebesítő medvét. Élt még 1383. is. Ekkor Veszprém vmegyei főispán volt. Őt küldötte Mária királyné kormánybiztoskép a dalmát városokba, hogy azokat megnyugtassa és hűségben megtartsa. (Hist. Hung. Fontes Dom. III. 161. 166. Márki, Mária királyné 38.)
2. B. Pál (özdögei). Előnevéről itélve nyitravmegyei származásu. Részt vett a nikápolyi csatában, azután komáromi várnagy volt. 1402 második felében Garay II. Miklós helyébe őt tette Zsigmond király horvát-, dalmát- és tótországi bánná; de szerencsétlenül járt, mert Bebek Imre vránai perjel állítólag csalfasággal elfogta és diadaljelül Nápolyi László ellenkirálynak küldötte. Később kimenekült fogságából és 1404-6. ujra horvát-dalmát-tótországi bán volt. Ekkor azzal boszulta meg magát, hogy Vránát elfoglalván, a perjelségbe ő ült bele Bihácsot is ő foglalta vissza a magyar király számára (Pray: De prioratu Auranae. Katona: Hist. critica Hung. XI. 773-9.)	

Forrás: Pallas Nagylexikon 	

ar