Manfred Zeller
(Erlangen)
A magyar honfoglalás Pannóniában
895-ben ugyanaz történt, ami 568-ban
(Zeitensprünge 2/96 186. o.)
Fordította és jegyzetekkel ellátta: Mesterházy Zsolt
 
A későókori és koraközépkori sztyeppei népekről szerzett ismereteink rendkívül korlátozottak, mivel semmiféle saját írott hagyatékuk sincs, róluk pedig csak az általuk megtámadott szomszéd népek emlékezete szól. Ennek ellenére szeretném a pannon Alföldre való betelepedést újólag szemügyre venni. Ehhez az elkövetkezőkben az írott forrásokat értékelem ki, mielőtt a régészekhez fordulnék.
Bíborbanszületett Konstantin (905-959) a Birodalom kormányzása c. művében kimerítően tudósít a magyarokról. A nem folyamatosságukban látható adatok részben ellentmondásosak, amennyiben felülvizsgálat nélkül átvett eltérő forrásokon nyugszanak. Konstantin nyomán a magyarok honfoglalása - akiket ő turkoknak nevez - a 895. évre tehető, tehát a szokványos történetírás szerint kb. 330 évvel az avarok pannoniai megtelepülése után. A 895-ös dátum szerintünk és Illig szerint is az általa 614-911-ig tartó kitalált időn belülre esik 16 évvel. Vándorlásuk után az első magyar nyomok (614 ./. 16 =) 600 körül várhatóak. Van-e a görög forrásokban már ily korai időpontra utalás?
A kérdést igennel válaszolhatjuk meg. Theophylaktos Simokattes a korai VII. században írja, hogy a várhunokhoz (Ouar und Chounni) tartozó "tarniach, kotzagerí és zabender" törzsek 598-ban 10000 fővel Európába jöttek és csatlakoztak az avarokhoz. Ezek után megállapíthatjuk, hogy itt a hunok avarokká válnak; ennek fordítottja a frank krónikásoknál fordul elő - mint pl. a Birodalmi Évkönyvben ismert, - ahol viszont avarok helyett hunokról beszélnek. Az első két törzsnév a nyolc magyar törzs közül kettővel könnyen azonosítható, amelyeket Konstantin a 900 utáni időkbe teszi. A levezetés Moravcsik után:
görög	
török	
turk-magyar	
magyar
(Zeller szerint)	
szerintünk magyar* 	

Kabároi	
Kabar	
  	
Kavâri	
Kabar 	

Néke(s)	

N'eki	
Nyék 	

Megére(s)	

Med'eri (=magyarok
/Zeller megj./)	
Megyer 	

Kourtougérmat(os) 	
  	
Kürtü-D'ërmatu 	
  	
Kürt-Gyarmat 	

Tarián(os) 	
  	
Tarjan 	
  	
Tarján 	

Genách	
Yänäch	
  	
Jeney	
Jenő 	

Karé(s)	
  	
Keri	
  	
Kér 	

Kasé(s)	
  	
Käsü	
Kesi	
Keszi 	

*= A fordító betoldása. Itt csak a Zeller által rendetlenül magyarnak nevezettek neveit közlöm az általunk gyakorolt magyar szóhasználatot követve MZs.[i]
Azonosíthatónak tűnik a Tarniách = Tarián(os) és a Kotzageroí = Kourtougérmat(os).[ii] Eddig a kotzeger törzset a kutrigurokkal azonosították, olyan törzzsel, amely 560 után a forrásokban nem fordul elő többé, így az itt javasolt egyeztetés bizonyosan nem vethető el. Konstantinnál a zabendér név nem fordul elő, de ennek ellenére szerepe lehet még. Azután Konstantin közli, hogy három kazár törzs fellázadt kagánja ellen, és kabar néven csatlakozott a magyarokhoz. Mivel később e törzsek közül kettő saját neve alatt újra ismert volt, feltételezhetjük, hogy a zabandérek a három törzs közül a vezető volt és új nevük a kabar lett. Mindeközben Konstantin azt mondja, hogy az egyesült kabarok nyolcadik törzsként csatlakoztak a másik héthez, mostani közlésünkkel valójában három résztörzs az eddigi öthöz csatlakozott.
Konstantin a magyar honfoglalást a 894-896-os bizánci-bolgár háború összefüggéseiben tárgyalja, amelyben a magyarok a bizánciak oldalán harcolnak. Miközben az akkor még messze keleten élő magyarok átkelnek a Dunán, a besenyők Simeon bolgár cár felbujtására a hátramaradt magyarokon rajtuk ütnek és országukat elpusztítják. Erre a magyarok áttelepülnek az avarok egykori országába, Pannóniába. Konstantin szerint a magyarok a szerbekkel közösen fegyverkeznek fel a bolgárok ellen és megsemmisítik a Nagymorva birodalmat.[iii]
Térjünk most vissza a 600 körüli időkbe. 601-ben a bizánciak Priszkosz parancsnoksága alatt nagy hadjáratot vezettek az avarok ellen. Átkeltek a Dunán és két csatában a Tisza mellett döntő győzelmet arattak. Amint a forrásunk erről tudósít, a nagyszámú hadifogoly alig ötöde volt avar; majdnem fele szláv és a maradék "egyéb barbár", amely annak a népnek a tarka összetételére utal, amely az avarok vékony uralkodórétegének uralma alatt élt. [Moravcsik I. 71][iv] A háborúk folytatódtak és az avarok a szlávokkal együtt mélyen benyomultak Görögország területére. Phokas császár kénytelen volt az avaroknak fizetett adó összegét megemelni; Herakleios császár pedig 617-ben egy trákiai találkozó során kis híján avar fogságba esett. 626-ban az avarok gepida, szláv és bolgár alávetettjeikkel egyetemben Bizáncot ostromolták hiába. Ettől kezdve csökkent az avarok hatalma. A karolingok legyőzik őket (791/796/822), ami után többé nem állnak talpra, a pannon Alföld neve Avar pusztákra változik.[v]
A besenyők népe másik, túlnyomórészt türknyelvű törzsszövetség volt (görögül: patzinakiten, latinul: bisseni, magyarul: besenyők), akik a Nagy Brockhaus Lexikon szerint először 834-ben említtetnek, mint a Káspi-tenger északi határvidékén élők. Konstantin császár a törzsneveiket is ismerte.[vi] A három vezető törzs gyűjtőneveként is ismert volt a kangár név. E nevet megtaláljuk már a VI. századi szír krónikákban az 541. évhez kapcsolva. A Mar Grigor mártíromsága és a Mar Aba élete arról tudósítanak, hogy a perzsa király, I. Oszró[vii] a kangár nevű betörő nomádok ellen fegyverkezik. Prokopius ugyanerről tudósít, de a hunokkal összefüggésben. Czeglédy mindebből arra a következtetésre jut, hogy a X. századi besenyők két népelemből - három kangár és öt besenyő törzsből - váltak eggyé, és hogy a kangárok, mint hódítók kovácsolták egybe a besenyő törzsszövetséget.
A besenyők először 889-ben támadták meg a magyar törzsszövetséget. Konstantin szerint a besenyőket akkor kangar néven ismerték, míg a magyarokat szavárd (sabartoi asphaloi) néven. Vereségüket követően a magyarok egy része Perzsia vidékére, más részük az Etelközbe telepedett. A kutatók már régóta tudják, hogy itt tévedés csúszott a történetbe, hiszen az örmény és arab források már sokkal 889 előtt említik a perzsa-örmény északi határ környékén élő szavárdokat. Czeglédy e kérdést azzal oldja fel, hogy Konstantin forrása egy korábbi kangár-szavárd háborúval tévesztette volna össze a 889-est. A kitalált korszakra vonatkozó feltételezésünk szerint itt természetesen csak egy háború "megduplázásáról" van szó, amiért is Konstantin előadása helyes.
 
A magyar régészet ma 
Uwe Fiedler a Zeitschrift für Archäologie (Régészeti Közlemények, 1994) c. folyóiratban hosszú cikkben adott tájékoztatást a magyar régészet legújabb eredményeiről. Ez a régről ismert kép. A VI. századi népek (langobardok, gepidák, avarok éppúgy, mint a római maradványnép) hagyatéka jól felderített; a korai avar leletek VII. századi, majd a XI. századtól a magyar leletek folyamatossága gazdagon adatolt. A köztes időben sok tisztázatlan kérdés van. Egyes leletcsoportok a VIII. és X. század között ingáznak; mindenekelőtt azonban még mindig nem dönthető el, hogy Pannonia a IX. században egyáltalán megtelepedett népességgel rendelkezett volna, vagy az "avar puszták"-ra a karolingok telepedtek volna be. Mindezek háttere egyértelmű: a leletek egyszerűen nem töltik ki a Kárpát-medence minden részét a kérdéses évszázadokban.
	Mindeközben két további honfoglalás vélt idejét is kijelölték. A magyar régészek feltételeznek egy 670 körüli onogur-bolgár erdélyi honfoglalást 670 körül, majd 700 táján következett volna be az ún. griffes-indás nép megtelepedése. Ez utóbbi a jellegzetes díszű leletekről kapta nevét, miután a koraközépkori bizánci történetírók - Theophanes és követője, Nikephoros Patr. - ezen eseményeket és a hozzátartozó törzsneveket egyszerűen kölcsönözték. (?)
	Mivel a 670-es megtelepülés összefüggésben van a bolgárok 670-es dunai átkelésével (általam 584-re keltezve), - a kb. 300 év törlésével - magam azt javasoltam, hogy a griffes-indás nép a 895-ben hont foglaló néppel azonosíttassék. (Zeller, 1993). Ezzel egyszerre három olyan esemény esik egybe, mégpedig a VI. század utolsó évtizedében, amelyeket eddig egymástól külön kezeltünk: az avarok három kései résztörzsének érkezése 598-ban, a griffes-indások megtelepedése 700 körül és a magyar honfoglalás 895-ben. Mindezzel a beköltöző néptörzsek eltúlzott számát ésszerű mértékre csökkentettük; a megkurtított időszakra pedig a régészet végre elegendő leletet mutathat fel.
Manfred Zeller, 1996.

 
Megjegyzések a fordítótól 

 

•	Mesterházy Zsolt: zsolt.mesterhazy@kitalaltkozepkor.hu 
•	Zeitensprünge (Időugrások) folyóirat: http://mantis-verlag.de  
•	E lap címe az Interneten: http://kitalaltkozepkor.hu/manfredzeller_amagyarhonfoglalas.html 
Kapcsolódó oldalak:
•	Heribert Illig: Kitalált középkor - A történelem legnagyobb időhamisítása c. könyve. Tartalom, részletek a műből: http://kitalaltkozepkor.hu/heribertillig_kitalaltkozepkor.html
(Előszó) Pap Gábor: A héj összeesküvése a mag ellen - avagy: Mi mindenre szolgálhat egy óra-átállítás? http://kitalaltkozepkor.hu/pg_kkozepkor_bevezeto.html 
•	Dr. Klaus Weissgerber: A kitalált magyar középkor - A (középkori) magyar képes krónikák (Zeitensprünge): http://kitalaltkozepkor.hu/weissgerber_akitalaltmagyarkozepkor.html  
•	Dr. Heribert Illig - Prof. Dr. Hans-Ulrich Niemitz: Mi marad a középkorból? - Egy paradigmaváltás jelei [ 1. rész ] http://kitalaltkozepkor.hu/hihun_mimaradakozepkorbol.html 
•	Heribert Illig: Korlátolt felelõsségû naptár - Koraközépkori kitalált történelem lebegõ talapzaton [ 2.rész ] http://kitalaltkozepkor.hu/hi_korlatoltfelelossegunaptar.html 
•	Michael Skasa: A frankok - Európa előfutárai:  http://kitalaltkozepkor.hu/ms_afrankok.html 
•	Mesterházy Zsolt - Könyvismertető: Heribert Illig - Gerhard Anwander: A kitalált bajor középkor — A régészet visszautasítja a koraközépkori forrásokat: http://kitalaltkozepkor.hu/mesterhazyzsolt_akitalaltbajorkozepkor.html 

 

rtbl