Pájer Imre: Csorna évszázadai 
Csorna, Csorna Város Önkormányzata, 1996. (Csak a tanulmány szövegét tettük fel a CD-re, fotók és jegyzetek nélkül!) 
Csorna a Rábaköz egyik központja. Győrtől, a megyeszékhelytől 33 km-re fekszik. Határa két részre osztható. Az északi rész, amely átnyúlik a Rábcán, a Hansághoz tartozik. A szabályozás előtt ez a terület "... mocsaras, lápi szigetekkel és erdőkkel tarkított tájat mutat." 1795-99-ig végeztek először nagyobb arányú szabályozást. Ekkor a Rábcának építettek új medret. A XIX. század elején egymás után építik azokat a csatornákat melyek a Hanság vizeit vannak hívatva levezetni (Szegedi csatorna, Vármegye árka vagy Farádi csatorna). A XIX. század végén a Rábaszabályozó Társulat rendezi a terület vizeit. Csorna déli határa 3-4 méterrel magasabban fekszik a Hanságnál. A terület vizeit a Keszeg-ér vezeti le. 
A város a Hanság és a Rábaköz találkozási pontjára épült. "... a hanyi mocsár mellett építkezésre az a hátság alkalmas, amely 1-1,5 m-rel magasabb mint közvetlen környezete. Ilyen hasonló – a folyók és a Hanságba tartó időszakos vízfolyások által kialakított – földnyelven, ill. < félszigeten > fekszik a Déli-Hany szinte valamennyi községe." Régészeti adatok alapján feltételezhetjük, hogy városunk területén a honfoglalás előtt többször, majd azt követően a X. századtól folyamatosan éltek emberek. A település kifejlődésében legszilárdabb pontnak a premontrei prépostság – a város egyik földesura – templomát és épületét tekinthetjük. A másik meghatározó pont a plébániatemplom volt, amely a mai Andrássy utca elején állt, de 1790-ben leégett és újjáépítésére már nem az eredeti helyén került sor. Mindkét egyházi építmény a város központjának számító tér (Szent István tér) keleti felén helyezkedett el. A tér nyugati felén a város másik földesurának kastélya állt, későbbi nagybérlőiről kapott elnevezéssel Sugár, vagy Ráth kastély. Ezen meghatározó objektumok körül alakult ki a település. A központtól Északra egy halmaz jellegű, lazább szerkezetű településrész jött létre. A Dózsa György út zárja le. Délre egy késő középkori struktúrájú, szabályos, szalagtelkes településrész alakult ki. Az északi és a déli településrészt a kastélyok, valamint a XVI. században létrejött majrok választották ketté. A XIX. század első felében épült meg a mai, Győrt Sopronnal összekötő út, a század második felében a vasutak. Ezen létesítményeknek a településre szerkezettömörítő hatásuk volt. A korábbi belső mocsarakat (Szent István tér, Táncsics Mihály utca) feltöltötték, beépítették. Az úgynevezett Palotasor befejeztével alakult ki a település belső, városias magja. A XIX. században a város elsősorban Észak-keleten, a bősárkányi úttól Keletre és Dél-nyugaton, a mai Erzsébet királynő úttól Nyugatra terjeszkedett. A XX. század első évtizedeiben indult meg Kiscsorna kiépülése. A városi rang elnyerése óta intenzíven fejlődik. A Toldi Miklós utca és a Táncsics Mihály utca közti háromszög alakú terület 1945 után kezdett beépülni. A hegyeshalmi vasúton túl, a Győr irányába eső városrész  kiépítése a hetvenes évektől gyorsult fel. A lakónegyedek gyarapodásának eredményeként a város korábbi évszázadokban őrzött Észak-dél irányú szabályos téglalap alakját napjainkra egy Kelet-nyugat irányú nagyjából ellipszis alak váltotta fel. 
Fejezetek Csorna történetéből 
Régészeti leletek Csornán és határában 
A teljes leletkatasztert nincs módunk bemutatni, ezért csak az itt élt népek legfontosabb emlékeiről szólunk. 
A kőkorszak legkorábbi leletét, egy kőmagot, artézi kút fúrása közben találták meg városunkban. Sajnos csak a Horusitzky Henrik által készített leírása maradt ránk. A pozsony-szombathelyi vasútvonal építése közben kőkori telepet tártak fel a város határában. 
A bronzkort néhány városunkban talált lelet képviseli. A vaskort a Vince-hegyen talált kelta edénytöredékek jelzik. A rómaiak jelenlétére a város határában talált Mithras-szoborból következtethetünk. 
A prépostsági téglagyár agyaggödréből 1887-ben egy magányos hun lelet került elő. A feltárást Lakner Ambró premontrei kanonok végezte. A sírból előkerült tárgyak legértékesebbje egy aranylemezekből készült diadém – fejdísz – melyet ma a Nemzeti Múzeum őriz. 
Az avaroknak három temetkezési helyét ismerjük Csornáról és a város határából. A VIII. század végéről származik a Csorna-Városház utcai (ma Laky Döme utca) lelet. Egy kettős sír, férfi és nő közös temetése, valamint egy egyes sír került elő. A kettős sírban nyugvó férfi veretes övet viselt. Mintegy 800 síros temető a csorna-hosszúdombi. A temető nagy része kavicsbányászat folytán elpusztult. Szórványként öntött veretek, szablyák, kések, favödrök kerültek elő. A temetőt a VIII. és a IX. században használták. A Csorna-Ebágya dűlőben feltárt sírok valószínűleg IX. századiak. Edények, kardok, kés és egyéb fémtöredékek kerültek elő. Közülük mindössze egy "...korongolt, kis ívtávú hullámvonal-köteges és egyenes vonalköteges díszű edény ..." került múzeumba. 
1888-tól többször folytatott ásatást Bella Lajos a Sopron megyei Régészeti Társulat titkára a premontrei prépostság birtokát képező Sülyhegyen. (A társulat elnöke dr. Kuncz Adolf csornai prépost volt.) Több honfoglaláskori sírt tárt fel. A köznépi temetőtől elkülönülve, magányos, lóáldozat maradványait tartalmazó (lókoponya, lábszárcsontok) előkelő nő sírját tárta fel. "A női sírban lócsontok, aranyozott, ezüstlemezből domborított rozettás lószerszám veretek, kengyelpár, pofarudas zabla, csat, vaskés, vaslánc töredék, áttört tárgy, függők, a karokon vékony ezüstlemez pánt, a jobb kézen almandinköves ezüstgyűrű, továbbá lábbelit díszítő gombfejű szögecsek" voltak. Az Eperjes dombon több lovas sírt tártak fel. Leletek: kengyelek, zablák, lándzsacsúcsok. Egyik sírból Péter denára került elő. Ez alapján a temetőt XI. századinak tartjuk. 
Rainer Pál a veszprémi múzeum régésze 1988 nyarán a premontrei rendház udvarán végzett ásatást. A középkori templom és rendház alapjaiból nem talált semmit, azok valószínű a mai épületek alatt vannak. A 20 feltárt, mellékletek nélküli, templomhoz igazodó tájolású sír valószínű a rendház temetőjéhez tartozott. Kevés leletanyag került elő, ebből kiemelkednek a széles peremű, Árpád-kori cserépbogrács töredékek. 
A leletek alapján megállapíthatjuk, hogy városunk területén a magyarság már a honfoglalás idejétől él. 
Csorna a középkorban 
 A letelepedettek vezető nemzetsége az Osl-nemzetség volt. Származását tekintve többféle feltételezés létezik: magyar (Nagy Iván), idegenből származó (Pór Antal), besenyő eredetű nemzetség (Nagy Géza, Gombocz Zoltán). Hugó rendi annalista szerint 1180 táján Csornán premontrei monostort alapított az Osl-nemzetség. Az alapítás feltehetően Mikud győri püspök (1176-1187) sugalmazására történt. Mikud ugyanis a párizsi egyetemen tanult, ahol kapcsolatot épített ki a lotharingiai premontreiekkel. Magyarországon már püspöksége előtt két premontrei prépostságot alapított. Horváth Tibor Antal viszont az alapítást 1219 és 1226 közé teszi. Hivatkozik ugyanis a rend generális apátjának - Gervasiusnak - egy 1219-es oklevelére, melyben csak négy magyar premontrei apátságot sorol fel mint meglévőt, s a négy közt nincs Csorna. Az alapítás pontos időpontjának megállapítása további kutatást igényel. 
Feltételezhetjük, hogy a rend alapításának időpontjában már létezett Csorna. Oklevélben először 1226-ban említik a települést. Csorna neve az Árpád-kori okleveleinkben többféle formában fordul elő: Chorna, Cherna, Churna, Serna, Surna. Moór Elemér Csorna nevét a "fekete falu" jelentésű szláv helynevek közé sorolja. Ugyanis alaki szempontból pontosan egyező helynév több szláv nyelvben is van. Található a szlovénoknál Črna, a cseheknél Černa, a lengyeleknél Čzerna, az ukránoknál Čorna, a szorboknál Čorna. Azt viszont nem tudjuk, hogy miért neveztek egyes településeket "fekete falu"-nak. Létezik egy besenyő eredetű névmagyarázat is. E szerint az Osl nemzetséghez tartozó Súr vezér a névadó, az ő nevében pedig a Čur besenyő méltóságnév rejtőzik. 
Csorna város középkori története szorosan összefügg a premontrei rend és az Osl-nemzetség történetével. A rendet a nemzetség 1226-37 között tett alapítványai gazdaságilag is megerősítették. Ezek közül legjelentősebb az 1230-as alapítvány. Ekkor Osl comes fiainak és rokonainak hozzájárulásával több birtokot, malmot, szőlőt adományozott a monostornak, de nemcsak ők, hanem a családdal kapcsolatban álló személyek is adománybirtokban részesítették a premontreieket. A csornai prépostság hiteleshely is lett. Horváth Antal szerint "hiteleshelyi működése alapításával valószínűleg egyidős, de első emléke csak 1247-ből maradt ránk." Kezdeti működése elég szerény lehetett. (A hiteleshely okleveleket állított ki birtokügyekben, végrehajtásokban, határjárásokban, beiktatásokban. Eljárásaik eredményeit írásban rögzítették, s a feleknek szükség esetén másolatokat adtak ki.) 
Az Osl-nemzetség a XII-XIII. század folyamán családokra bomlott. A nemzetségből származó nevezetesebb családok: Lósyak, Viczayak, Kanizsaiak, Ostffyak, Csornaiak, Kis- és Nagyhőflányiak, Herbotyaiak, Lózsiak. A család két ágát is illették Csornai névvel. Az egyiket a XIII. században, amely még ebben a században ki is halt. Közülük 1255-ben egy "Osl- illetőleg Chorna-nemzetségbeli ember: István fia István gondoskodni óhajtván lelke üdvéről, a monostornak adja egész birtokrészét." A másik Csornai nevet viselő család a monostoralapító Osl comes unokájától, Imrétől ered. A testvérével történt birtokosztás után utódait csornai birtokukról a XIV. század elejétől Csornai családnéven nevezik. Imre fiai közül az őt támogató Lőrincet Károly Róbert az ellene fellépő Kőszegiek birtokaival jutalmazta, köztük Kanizsaszeg várával. Lőrinc utódai a század utolsó évtizedeiben egyre inkább a Kanizsai nevet használták. A Kanizsai család 1532-ben férfiágon kihalt. A fiúsított - így a teljes vagyont öröklő - Kanizsai Orsolyát Nádasdy Tamás vette feleségül. A Kanizsai családot néhány évvel megelőzte a Csor-nai család kihalása. Birtokaik a Thuróczi, majd a Thurzó családok kezére kerültek. 1636 körül  birtokaikat a királytól enyingi Török Bálint kapta meg. E két esemény jelentős változást hozott a város világi tulajdonlásában. 
A csornai premontreiek hiteleshelyi tevékenységét a többi kisebb konventével együtt Nagy Lajos 1351. évi 3. t.c.-e korlátozta. A prépostság kegyurasága a XIV. század folyamán az Osl-nemzetség tagjairól annak egyik ágára, a Kanizsai családra szállt. A Kanizsaiak 1393-ban megszerezték számára a saját, országos hitelű pecséttel bíró hitelességi jogot. A pecsét felirata: "S. conventus de Chorna Oslonis". A mandula alakú pecséten a feliraton belül térdethajtó Szent Mihályt, kezében tömjénezővel és négyszögletű pajzsban Zsigmond király címerét ábrázolták. Ettől kezdve a konvent a Dunántúl nyugati részén tekintélyes forgalmat bonyolított le. A Kanizsaiak Zsigmond királyt 1400-ban Csornára is lehozták, erről egy Csornán kelt oklevele tanúskodik. A prépostságnak ugyancsak Zsigmond királytól bíráskodási privilégiumot is nyertek, melyben a csornai premontreiek fölhatalmazást kaptak a birtokaikon tartózkodók fölötti ítélkezésre. 
Alig tudunk valamit a lakosság XIII - XV. századi életéről. Az biztos, hogy Csorna a XIII. század elején már piacos hely, hisz Osl comes 1230-ban a hetivásárból származó jövedelmét a premontreieknek adományozta Csánky Dezső minősítése szerint a település oppidum volt, mert vásártartási joggal rendelkezett. (Az oppidumot mezővárosnak szokás fordítani.) Magasabb szintre emelte a település szerepét a nemesi vármegye XIII. századvégi kialakulása. Különösen az a tény, hogy Sopron vármegyében "... a Rábaköz Csorna székhellyel hosszabb időn át külön alispán vezetésével részben önálló megyei életet élt." Jelentős lehetett a lótenyésztés városunkban, ugyanis a Csornai család panaszt emelt, hogy 1340-ben 14 be nem tanított kancájukat ellopták. Egy tudósítás a csornai templom XV. század közepén történt építéséről szól. 
A hiteleshelyeket Mátyás király királyi kegyuraság alá helyezte az 1471. évi 18. tc.-ében, ezzel magához vonta a prépostok kinevezési jogát, s 1485-ben Apatócsi Gergelyt már ő nevezte ki. Természetes, hogy ez a korábbi kegyuraknak, a Kanizsaiaknak nem tetszett, s a király halála után elkergették, s helyébe mást ültettek. Az új prépost rendeletére a konvent a Kanizsaiak kapuvári várába költözött. Ezzel 5 évre megszakadt a hiteleshely működése. A konvent hiteleshelyi jogát II. Ulászló királytól kapta vissza, aki a pecsétet Szent Mihály jobb szárnya felett egy csillaggal bővítette. A rend 1520-ban II. Lajos királytól pallosjogot (halálbüntetés kiszabásának joga) kapott. 
 Csorna a török időkben 
Csornát 1529-ben a Bécs ellen vonuló török hadak portyázói első ízben dúlták fel. A törökdúlást követően 1542-ben elhunyt Kaposy Péter, az utolsó premontrei prépost, s a prépostság kommendátorok, kormányzók kezére került. A hiteleshely tovább működött, bár "... 1564 után már kizárólag világi papokkal tartotta fenn működését..." Az 1574. évi 32. t.c. a csornai konventre kimondta: "... a prépost úrnak legyen gondja, hogy a conventi személyek állandóan teljes számban legyenek..." Galamboki Máté prépost be is tartotta a vonatkozó törvényt. Halálával azonban 1593-tól 1656-ig szünetelt a hiteleshely működése. 
A török háborúk keresletet teremtettek, s ezért a földesurak gabonatermelésbe és állattenyésztésbe fogtak. Megteremtették a saját kezelésükben lévő majort (allódiumot), ahol a jobbágyok robotját használták a földek megmunkálására. "Csornán a 16. század közepén Török Bálint birtokán, s a prépostság birtokán is nagy kiterjedésű major létesült." 
A majorgazdálkodás fejlődését megtörték a török hadjáratok. A török 1543. évi Esztergom ostromával kapcsolatos rábaközi hadjárata (1543) tönkretette a várost. "Az 1548. évi adólajstrom szerint ez a város a törökök által szörnyűségesen elpusztíttatott, úgyhogy a lakosok csak földbehányt viskókban húzhatják meg magukat." 1584-re már regenerálódott a település. Ekkor tiltakozott Török István képviselője útján a Megyei Törvényszék ülésén: "...hogy a Csorna oppidum vásárai fölött való joghatóság a nevezett urat illeti, mivel a vásárokat az ő birtokrészén tartják, s így azok védelme az ő feladata: eltiltja tehát a többi birtokos nemest és jobbágyaikat is attól, hogy e vásárok idején bort áruljanak, kivéve ha a sor reájok kerül." Újabb rombolás érte Csornát Győr elvesztekor (1594-ben), amikor a török az egész Rábaközt elpusztította, majd hódoltsággá tette. Ezt követően a Rá-baköz 10 évig nem adózott. 
A Török család 1618-ban fiágon kihalt, s csornai birtokuk házasság révén a Nyáryak kezére került. Nyáry Krisztinát gr. Eszterházy Miklós nádor vette feleségül, s a Nyáryak férfiágának kihalása után ő lett birtokaik örököse. A XVII. századtól a település két legjelentősebb birtokosa a prépost és a herceg Eszterházy család volt. A város birtokosok szerint két részre oszlott: a Prépostszerre és a Hercegszerre. Mindkét résznek önálló bírája volt 1871-ig, a községek rendezéséről szóló törvényig. 
A megszűnt konvent visszaállítását többször kérték a királytól a rábaközi kerület lakosai. Végül az 1655. évi 39. tc. intézkedett arról, hogy a csornai prépostság konventjét régi joghatóságába vissza kell helyezni. Szenttamásy Máté választott erdélyi püspök és csornai prépost rövidesen újból működtette a hiteleshelyet. 
Az 1659-es egyházlátogatási jegyzőkönyv beszámol a Szent Ilona tiszteletére szentelt plébániatemplomról. A templom kitatarozott írja. A szentély boltozott, oltárán "Szűz Máriát a gyermek Jézussal ábrázoló szobor áll ... Kőtornya van, benne egy fölszentelt harang." A felszerelések felsorolása után felsorolja a plébános és a templom jövedelmeit. "A városbeliek ... saját földjeikből szakítottak ki 12 holdat a templomnak." Két nyomásban művelték. Iskolamester is volt, tehát ez a legkorábbi híradás csornai iskoláról. A városban a látogatás idején az Eszterházyaknak 20 telkes jobbágya, a prépostnak pedig 14 volt. 
A XVII. században megindult az iparosokat tömörítő érdekvédelmi szervezetek, a céhek alakulása. Egy korábbi, 1480-as alakulású vegyescéhről (asztalos, lakatos, kovács, pintér, stb) is tudunk. 1660-ban alakult a csizmadia, 1675-ben a mészáros, 1676-ban a fegyverkovács és szűcs, 1679-ben a szabó, 1698-ban a takács és a varga céh. A következő századokban újabb és újabb céhek jöttek létre, illetve szétváltak a vegyescéhek. A XVIII. században alakult a gombkötő, a kovács és kerékgyártó. A XIX. században az asztalos, a bognár, az esztergályos, a kádár, a kovács, a lakatos, a szűcs, a szíjártó, a takács és az üveges céh jött létre. 1851-ben a legnépesebb céh a csizmadiáké (45 mester) és a takácsoké (28 mester) – természetesen a városkörnyék mesterei is e céhekbe tartoztak. 
A XVII. század folyamán a község megkezdte határának kiterjesztését a Hanság irányába. Ennek során először a szomszédoktól különült el (Barbacs, Farád). A földfoglalás során a Hanságban a kapuvári és a csornai határ érintkezésbe került. A két, közúton egymástól 17 km-re fekvő település a Hanságban ma is összeér. 
A török haderő utoljára 1683-ban, Bécs második ostromakor pusztította el Csornát. Ennek ellenére a Prépostszeri jobbágyok 1684-es urbáriuma súlyos terhekről szól. (Valamennyi meghatározás egész telekre vonatkozik!) Az évi cenzus (telekért járó szolgáltatás) 1 forint. Ezt két részletben fizették. Karácsonyra ajándékként 2 forintot, egy icce vajat és egy túrót adtak. Robotot Szent György naptól Szent Mihályig gyalogul heti kettőt, vagy szekérrel egyet, Szent Mihály naptól Szent Györgyig heti egy napot szolgáltak. Évente visszatérő munkáik is voltak: 1-1 hold földet kellett megszántaniuk őszi és tavaszi alá, a termést learatni és a majorságba behordani. 50 kéve nádat kellett learatniuk és beszállítaniuk, valamint egy szekér fát. A széna munkáiban szükség szerint vettek részt (kaszálás, behordás). 
Csorna a felszabadító háborúk után 
A háborúk során megfogyatkozott népesség pótlására Jány Ferenc prépost 40 német telepest hozott 1701-ben Drinóczy György kéziratos műve szerint. Ellentmond ennek egy az Országos Levéltárban található összeírás. Az összeírásban ugyanis Kozma Pál bíróval kezdődő felsorolás nem tartalmaz német neveket. A 28 féltelkes jobbágy közt Német vezetéknevű ugyan 4 is van, de a nevek magyarok (Cser, Cseri, Borbeli, Pustai, Thóth, Somogy, Horváth, Bognár, stb, és 2 olvashatatlan). Az öt zsellér közt viszont négyen német nevűek (Fichl, Fricz, Czimerman, Khimerl). A cenzualisták (a robotot pénzzel megváltók) hárman vannak. Talán ketten németek (Hel, Lauman). A négy új jobbágy ugyancsak magyar (Molnar, Toth, Boka, Cziráky). Ami még feltűnőbb az a 11 puszta telek. Ezek után nem tartom valószínűnek, hogy a prépostságnak 40 frissen telepített német jobbágya lett volna. 
A török kiűzését a Rákóczi szabadságharc időszaka követte. Ezalatt "... a labanc rácok a prépostság levéltárát elpusztították. Az 1754/55. évi sopronmegyei nemességvizsgálaton több rábaközi nemes család ezzel indokolta okiratainak elvesztését." A levéltár elpusztításán kí-vül "Rákóczi támadásai alatt Csornán a prépostság sok károkat szenvedett..." Drinóczy kimutatása szerint 1704 és 1709 között a prépostság jövedelme 36.502 frt volt, ennek majdnem felét (15.419 frt-ot) igénybe vették a Rábaközben többször ide-oda vonuló hadak. A harcok okozta pusztulást pestisjárvány fokozta. 
1702-ben fordulat következett be a csornai prépostság életében, ugyanis ismét a premontreiek kezébe került, bár nem magyar cirkária (rendtartomány) lett a tulajdonosa. Előbb a perneggi prépostság, majd 1711-től a hradischi (gradeci) apátság birtokolta. A hiteleshelyet a rend feloszlatásáig (1786) működtették. 1733-ban a konventben gramaticális iskola nyílt. E kisgimnázium három osztállyal rendelkezett. A felsőbe 8, a középsőbe 7, az alsóba 14 tanuló volt. 1767-ben kikerült a rendházból egy e célra épített házba. Niczky Lázár 1776-ban 300 forintot – nem kis összeget – hagyott végrendeletében az iskolára. 
A XVIII. század második évtizedétől békés fejlődés következett be. Lendületet vett a bozót- és erdőirtás, a mocsárlecsapolás. 1816-ig 1.500 kisholdnyi új szántót alakítottak ki. Az irtásföld megközelítette a telki állományt, a jobbágyok kezelésében lévő föld mennyiségét (1828: 1.730 hold szántó). Az így földet szerző jobbágyoknak komoly gondot jelentett a XVIII. század végén elindult irtásvisszaváltás. 800 hold jutott erre a sorsra. A visszaváltás alacsony összeggel történt, majd a jobbágy magas bér ellenében vehette már mint bérföldet újból használatba. 
A helyi viszonyokban jelentős változást hozott a Mária Terézia féle úrbérrendezés. Ez a telki állományhoz tartozó földeket élesen szétválasztotta az irtásföldektől. A Hercegszeren 51 7/8-ad telken összesen 1060 hold szántó és 314 kaszás rét birtokában 92 jobbágy élt. A Prépostszeren pedig 30 5/8-ad telken összesen 644 hold szántót és 252 kaszás rétet 34 jobbágy birtokolt. A Pottyondi-család birtokán 2 jobbágy 1 2/8-ad telket bírt, amely 26 hold szántót és 9 kaszás rétet tett ki. A legtehetősebb jobbágyok 1 1/2-ed (2 fő), a legszegényebbek 1/8-ad telekkel (4 fő) rendelkeztek. A földállományban változás az 1850-ben lezajlott legelőelkülönüléssel történt. A volt jobbágyok minden egész telek után 12 hold legelőt kaptak. Ezt a hercegség a telkes jobbágyoknál és a zselléreknél tapasztalt létszámnövekedést beszámítva 85 7/8-ad telek után adta ki. Ugyanakkor a hercegség 1557 hold irtásföldet, holdanként három forintjával és 1171 hold kaszáló rétet váltott vissza jobbágyaitól. A városban az úrbérrendezéskor a telkes jobbágyok száma 128, a házas zselléreké 164, a házatlanoké pedig 50 volt. (Zsellér az, akinek a földje nem éri el az 1/8-ad telket.) 1847-re már 217-re emelkedett a házas zsellérek száma. E nagyszámú zsellérség a Hanság feltöretlen területein folytatott állattartásból élt. Akadt köztük nagyban működő is. Például 1752-ben bérelt legelőn Würth Mátyás 480, Horváth János 180 állatot tartott. A többségnek "... mindössze 2-3 darab marhája van, de életigényeikkel - ha lehetne - talán a nulla alá is leszállnának." Az úrbérrendezés után a zsellérség a nyáron végzett idénymunkája mellett télen rákapott a másodfoglalkozásként végzett iparra. 
II. József 1786. december 7-én feloszlatta a csornai premontrei prépostságot. Újjáalakításáról I. Ferenc 1802-ben döntött. Harsányi István prépostot Csornán egy leégett rendház fogadta, ugyanis 1790-ben nagy tűzvész volt a városban, amely a település nagy részét elhamvasztotta. Ekkor égett le a Szent Ilona plébániatemplom is. A rend Türjén kezdett el tevékenykedni, és csak 1808-ban, az épület újjáépítése után költözött Csornára. 1810-től újból működött a hiteleshely is. Forgalma fellendült. Okmányait 1840-től (1840. évi 6. tc.) magyar nyelven adta ki. Protokollumában 1850-től már alig van bejegyzés, s 1874-ben a közjegyzői intézmény megalakulásával a hiteleshely működése formailag is befejeződött. A rend újjáalakulásakor feladatul kapta két gimnázium működtetését. Ezt a munkát Szombathelyen és Keszthelyen kezdte el. 
A francia háborúk a XIX. század elejének legfontosabb eseményei. A győri csatát megelőzve 1809. június 7-én előbb 50 lovas, majd estére további 1800 körüli francia katona vonult be Csornára, az utóbbiak másnap tovább mentek. Az élelmezésükről, a lovaik ellátásáról a városnak kellett gondoskodnia. Néhányan magánúton is kiegészítették az ellátásukat. A városra és földesuraira 10-én 45.000 forint sarcot vetettek ki. Éjfél körül viszont a nemesi felkelők serege rajtuk ütött, s menekülésre kényszerítette őket. A pár nap múlva visszatérő franciák mát 70.000 forint hadisarcot szedettek be. 
1820-ban a városlakók és a földesurak összefogásával új iskolaépületet emeltek. Az 1830-as egyházlátogatási jegyzőkönyvből kiderül, hogy a kántortanító már két segédtanítót is foglalkoztatott, tehát legalább három osztályban folyt a tanítás. 
A Csornát Győrrel összekötő közút kiépítése 1835-ben indult meg. Az elkészült út mindig lehetővé tette Győr elérését, korábban ugyanis a Kóny és Csorna közti lapos részek csak időszakonként voltak járhatók. A városban keletkezett terményfelesleget ezután könnyebben lehetett Győr piacára vinni. 
Csorna története az 1848-as forradalomtól 
Az 1848-as forradalom legfőbb eredménye Csornán a jobbágyfelszabadítás volt. Az úrbéres földet terhelő szolgáltatások megszűntek. A telekből polgári tulajdon lett. A nem úrbéri földek után járó szolgáltatásokat viszont nem törölték el. Ez ellen felléptek a parasztok. Egy 1850-es pörben az államügyész "Példának említi, hogy 1848-ban ... Csornán a személy és vagyon bátorság hiánya, az irtásföldek után járó dézsmának megtagadásával és az urasági földek erőszakos visszafoglalásával párosult." 
Csornáról a szabadságharcban 46 honvéd vett részt. Domján Antal aljárásbíró huszár őrmesterként, Laky Demeter premontrei perjel nemzetőr főhadnagyként, Sebesy Kálmán premontrei kanonok nemzetőr kapitányként szolgált. 
Városunkban zajlott a szabadságharc egyik utolsó győztes csatája. Az 1849 nyarán az osztrákok Wyss dandártábornok vezetésével bevonultak Csornára. Kmety ezredes értesült az osztrákok lépéséről. Azonnal cselekedett, s hadosztályával a Rábán átkelve június 13-án hajnalban Csorna alá ért. A több irányból végrehajtott meglepetésszerű támadás magyar győzelmet hozott. Így írt erről Gyöngyösy Pál prépost: Csornán ..."Hol a császáriak mintegy 3.000 lévén és a magyar sereg, mely Pápa felül vonult Csornára mintegy 5.000 főből állott. Egymást reggel 4 órakor megtámadták. Rettenetes ágyúzás és lövések között - csakhamar - az itteni piacokon látszott a sok elesett tiszt, közkatonák, s halottak. Magam is rémülésben lévén, a szokott lakásomból a Praelatura boltozott kisebb termébe vettem magamat, ahol is alig állapodtam meg, annak ablakán egy iszonyú lövés történt reám, de mégis a golyó fejem felett elrepülvén a terem boltozatján hagyta nyomát szomorú emlékül. Magam életben maradtam. Ugyanezen percben a császáriak részéről elesett, s meghalt Wyss generális több tisztekkel." A győzelem után Kmety hadosztálya a Rába vonal védelmére vonult vissza. 
Az osztrákok június 26-án tértek vissza a városba. Parancsnokuk 48 órás szabadrablást engedélyezett, s megsarcolta Csornát. Este az osztrákok felgyújtották a várost. "A nép a mezőkre, tagokra költözik bátorság végett, házaikat ide hagyván, s így mindnyájan rémülésbe vagyunk, hogy mindenünk porrá lesz." 
Az 1861-es rövid alkotmányos időszakban két jelentős esemény is zajlott városunkban. Április 28-án alakult meg városunk első valódi egyesülete, a Polgári Olvasókör. Az olvasókör alapítására buzdító felhívást Czeglédy György kántortanító fogalmazta: "Korunk a haladás kora. – Írta. – Most minden nemzet annyit ér, a mennyit műveltségével és szellemi erejével kivívni képes. Ha mi elmaradunk, letipornak és elnyomnak bennünket a velünk és utánunk rohanó népek. Siessünk tehát a műveltség előnyeit és fegyvereit tőlök elsajátítani ..." 132-en jelentkeztek az olvasóegyletbe, élükön Simon Vince csornai préposttal. Többek javaslatára elfogadták, hogy a kör az előző éven tragikusan elhunyt gróf Széchenyi István nevét viselje. Az olvasókör könyvtárat alapított, lapokat járatott, szervezte tagjainak társas életét. 36 évi működés után katolikus körré alakult át. 
Június 23-án avatták fel a csornai csata temetőben álló emlékművét. Az avatóbeszédet a nemzetőrtiszti beosztásáért várfogságot szenvedett Laky Demeter premontrei kanonok és Ostffy István honvéd őrmester, később a csornai kerület országgyűlési képviselője (1875-től) mondta. 
A város nagyot változott a kiegyezés után. A községek rendezéséről szóló 1871. évi 18. tc. értelmében elvesztette mezővárosi rangját. Nagyközséggé alakult, bár a napi szóhasználatban, a sajtóban, jegyzőkönyvekben továbbra is városnak nevezték. Az átalakulás során összeolvadt a Prépostszer és a Hercegszer különálló önkormányzata. Vasútvonal 1876-ban érte el először városunkat. Ekkor indult meg a Győr-Sopron-Ebenfurti Vasút. 1891-ben készült el a Pozsonyt Szombathellyel összekötő vonal, s 1896-ban a Pápa-Csorna vonal. Következménye: "...hogy a három vasútvonal találkozásánál fekvő Csorna az addig betöltött közigazgatási (járási székhely), egyházi (premontrei rend) funkciói mellé, kereskedelmi és gazdasági szerepköröket is hatókörébe vont." A vasutak meggyorsították Csorna kapitalista fejlődését. 
A kiegyezés után jöttek létre városunk első pénzintézetei. A Sopron megyei Első Takarékpénztár Kapuvárott alakult 1872-ben, 50.000 forint alaptőkével. Két fiókkal indult: a csornaival és a kapuvárival. Az intézet vezetői is a Rábaközből kerültek ki: elnöke Simon Vince csornai premontrei prépost, egyik alelnöke Csornán Serman János gazdatiszt, másik alelnöke Kapuvárott báró Berg Gusztáv nagybérlő. A felügyelő bizottság vezetője Laky Demeter csornai premontrei perjel. Az alelnökök sorában Serman Jánost Kiss Kálmán csornai ügyvéd váltotta, majd alelnökként Sugár Sándor csornai nagybérlő is szerepelt. Ő a takarékpénztárnak 1904-től haláláig (1912) elnöke is volt. A takarékpénztár 1898-ban építette fel a Palotasor közepén található emeletes házát, melynek földszintje üzlethelyiségül szolgált. 1888-ban alakult a Csornai Takarék és Segélyegyleti Szövetkezet. A tizedik évben Lakner Ambró premontrei kanonok elnökletével működött. Még a századforduló előtt, 1898-ban alakult meg a Rábaközi Takarékpénztár 200.000 forint alaptőkével. A csornai megnyitást követő hónapban már kapuvári fiókja is működött. 
A város első jelentősebb ipari vállalkozásai a helyben rendelkezésre álló nyersanyagot dolgozták fel. Az élelmiszeripar területén elsőnek Frankl Sándor alapított gőzmalmot (1976 előtt). 1899-ben bővítették, s elkészítették a ma is meglévő négyemeletes épületet. Teljesítménye napi négy-öt vagon búza és egy-két vagon rozs volt. A malom exportra is termelt. Csornavidéki búzából őrölt lisztjeit bemutatta a párizsi világkiállításon is. Király Mihály építette fel 1895-ben Csorna második gőzmalmát. A malom 1906-ban napi egy vagon nyersárút dolgozott fel. 
Ugyancsak helyi nyersanyaggal dolgoztak a téglagyárak. A téglaégetés a rendelkezésre álló jó minőségű agyag miatt már a korábbi századokban megindult. A XIX. században, 1892-ben Kokas Kálmán körkemencét építtetett. Fiai a prépostsági uradalmi telepen lévő körkemencéjük üzemét 1899-ben gőzerőre állították át, valamint hornyolt cserép gyártását kezdték meg. 1905-ben már téglát, hornyolt tetőcserepet, alagcsövet, üreghornyolt és sima gépcserepet, kályhát, cementlapot egyaránt készítettek. A Kokas-féle gyár mellett az Eszterházyak birtokán is működött városunkban egy téglagyár. 
Ugyancsak helyi nyersanyagot dolgozott fel báró Berg Miksának a század végén Földszigeten felépült szesz- és keményítőgyára. Az üzem később ecetgyárral bővült. 
A gépesítés a mezőgazdaságban is megkezdődött, ezzel egyidőben a gépjavító vállalkozás is megjelent. Városunkban Izmossy Szilárd volt az első gépjavító műhely tulajdonosa. 1899-ben bekövetkezett halálakor így írt a helyi sajtó: "A gőzcséplő gépeket 32 évvel ezelőtt meghonosította." Utóda már mezőgazdasági gépgyár és fémöntödeként jegyezte a céget. Készített vas- és fagerendelyű ekéket, vasboronákat, répa- és szecskavágókat, vetőgépeket. Vállalt javításokat is, és malomhengerek utánrovátkolását. 
Alakult a századfordulón és az azt követő években nyomda vállalat (1899), lengyár (1911-ben leégett), jéggyár (1910). 1894 áprilisában kezdte meg működését a Csornai Járási Ipartestület. Első elnöke id. Fraszt Károly, jegyzője Kóbor Károly, pénztárnoka Martincsevics Károly volt. A tisztségviselők munkáját 12 tagú elöljáróság segítette. A szervezet az iparosokat fogta össze , kiknek száma Csornán 1844-ben 114, 1876-ban 279, 1920-ban 333 volt. 1912-ben a Király-féle gőzmalmot megvásárló Akóts Gyula gépeivel áramfejlesztőt is hajtatott. A termelt áramot közforgalomba hozta, s ezzel kezdetét vette a város villamosítása. 
A mezőgazdaság területén a századvégen nyomasztó volt a nagybirtok súlya. "... a község összes művelhető területe 16.371 kh, a gazdaságok száma 627, a földterület 89 %-át hat 100 kh-on felüli birtok jelentette." Ennek nagy része is két birtokos kezén volt, a premontrei rendén (1724 kh) és az Eszterházyak kezén (12.207 kh). Az utóbbin az 1860-as évektől a Kapuvárott székelő Agricola Bérlőtársaság, majd annak 1891-es feloszlásával Csornán Sugár Sándor (7678 kh), Földszigeten báró Berg Miksa (4529 kh) nagybérlete működött 1911-ig. A húsz éves bérletek lejártával változott a helyzet. Új nagybérlők jelentek meg: Csornán a Ráth-testvérek, Csatárimajorban Glaser Adolf és fia, Földszigeten Hertelendy Nándor. Sőt, az Eszterházyak kisbérletet is létesítettek 390 kh-on, holdanként 25 Korona éves bérleti díjért. A szántóterületen kiépítették a terület központját, a "majort". A cselédség itt élt, közvetlenül a munkahelyén. A kint élők Csorna lakosságának a 15-20 %-át tették ki. Néhány a majrok közül (a felsorolás korántsem teljes): Földsziget, Csatári-major, Pál-major, Mátyássziget, Gyöngyös-major, Pistakút, Hosszúdomb-major, Erdőlak, Gólyafa, Nyirka-major, Királytó-major. 
Jelentős a kereskedelem fejlődése is. A századfordulóra a kereső lakosság 10 %-a kereskedelemmel foglalkozott. Komoly exporttevékenységet folytató cégek is voltak, például őri Sárvári Béla gabona- és terménykereskedő, a Berger és Rehberger testvérek fa-, gabona- és terménykereskedők. Nagy szerepet töltöttek be a vásárok. 1892-ben írta a helyi sajtó: " A március 14-i vásár igen élénk volt. Csak vasúton, a reggeli vonatokkal 1428 ember érkezett. Felhajtottak 3157 állatot, ebből eladtak 1079 db-ot." Az oktatás területén is változás következett be. 1872-ben három tanterme volt a római katolikus népiskolának. Tankötelesek száma: 578, az iskolába járók száma: 531. Czeglédy György kántortanító és két segédtanító tanította a gyermekeket. A városnak izraelita népiskolája is volt, 81 tanulóval és két tanítóval működött. 1873-ban egy tanteremmel bővítették a katolikus népiskolát. 1876-ban elkészült a leányiskola. Az Isteni Megváltó Leányai szerzetesnők tanítottak benne. 1890-ben a fiúiskolában beindult az iparostanonc-iskola. 1893-ban az egész város ünnepelte Czeglédy György főtanító 50 éves tanítói jubileumát. 1894-ben hosszas vita után a képviselőtestület emeletes fiúiskola építéséről döntött. Az új épületben a Keresztény Iskolatestvérek tanítórendje kezdte meg a munkát. 1913-ig tanítottak városunkban, ekkor világi tanítók váltották fel őket. 
Az egyesületi életben is változások történtek. A századfordulón mintegy 25 egyesület működött Csornán. "Az egyesületek közt a casino, mint a helyi elitet tömörítő egylet kiemelt tekintélyt élvezett... Élénk egyesületi élet zajlott az ifjúság, az iparosok körében. A nők elsősorban a jótékonykodásban jutottak vezető szerephez." 
A sport szervezése is elindult a múlt században. 1888-ban a Keszeg-éren fürdőházat nyitott a 100 db 10 forintos részvényre alapított fürdőtársulat. A fürdőt deszka kerítés övezte. Télen viszont korcsolyaegylet gondoskodott pálya készítéséről. 1902-ben az idénydíj 4 Korona, a napijegy 30 fillér volt, amit a jégpálya őr szedett be. 1892. október 2-án csornai lóversenyről tudósított a Rábaköz című hetilap. A korábban kiadott versenyfelhívás egy mára már eltűnt versenykategóriába is várta a jelentkezőket: "A lovaglás a földészeknél, régi magyar szokás szerint, szőrön történik. Az öltözet magyar ing és gatya." 1903 júliusában zajlott a két szomszédvár, Csorna és Kapuvár első labdarugó mérkőzése a kapuvári lóvásártéren 3 : 3 -as eredménnyel. Visszavágóra augusztus 9-ére hívta meg a csornai "deák csapat" a kapuváriakat. Az eredmény közismert lehetett, mivel a helyi lap később nem tartotta érdemesnek közölni. A sportolók első egyesületüket Rábaközi Sportegyesület néven 1908 májusában alakították. 
1889 karácsonyán jelent meg a Rábaköz című hetilap mutatványszáma. Folyamatosan 1890. január 1-étől adták ki Kapuvárott. Csornai társszerkesztője 1891 márciusától dr. Spatz Adolf orvos volt. A Rábaköz konkurenciájaként indult 1892 decemberi mutatványszámmal a Csorna, Kapuvár és Vidéke című hetilap. Felelős szerkesztője Kőhalmy M. Béla csornai segédlelkész, társszerkesztője dr. Laufer (később László) Samu kapuvári orvos volt. A lapot társadalmi, közgazdasági és irodalmi hetilapként jegyezték. 1895 júniusában a Rábaköz kiadói jogait megvásárolta a Csorna, Kapuvár és Vidéke, s július 7-től új címen, de folytatott sorszámozással Rábaközi Hírlapként jelent meg. Az egyesült lapot Kőhalmy M. Béla (főszerkesztő), Laufer Sándor és Herbst Lajos szerkesztésében adták ki. 1897 szeptemberében egyesítették az akkor induló Soproni Naplóval, bár mint jelezték továbbra is Csornán és Kapuvárott fogják szerkeszteni, s csak a szétküldése fog Sopronból történni. A lap teljes beolvasztására 1900 január 1-ével került sor. A változásokkal elégedetlen helyi lokálpatrióták 1897. december 19-én új lappal léptek a színre, a Csornai Hírlappal. Kokas István egy fiatal okleveles gazdász alapította Frankl Samu (malom) és Sugár Ernő (nagybérlet) tőkéstársakkal. A lapot az újonnal létrehozott Csornai Nyomda Vállalat állította elő. A hetilap "ingyenes szellemi munkaerők" közreműködésével készült. 1899. júliusában egyesült a Kapuváron kiadott Rábaközi Újsággal, és másodikától Rábaközi Közlöny néven jelent meg. 1904-től hivatásos újságíró szerkesztette: Pethő Ágoston, majd Dömötör Béla. Az utóbbi irányításával az 1906-os évet az újság már politikai hetilapként kezdte. Tevékenysége fokozatosan kiterjedt Sopron vármegye magyarlakta területeire. Rábaközi Közlönyként 1914. október 1-én jelent meg utoljára, mivel nevet változtatott, és Sopronvármegyeként folytatta munkáját. A régi-új lap kiadási helye továbbra is Csorna. Kiadója, a Rábaközi Nyomda és Lapkiadó Vállalat 1916 január 1-én Sopronba költözött. Áprilisban váltás történt a felelős szerkesztő személyében. Az új szerkesztő Sümeghy Zoltán lett, aki Sopronban élt. A csornai szerkesztőség ugyan megmaradt, de a lap már majdnem teljesen elhagyta városunkat. 
1901-ben alakult a Csornai Gyermekmenhely Egyesület. A menhely céljára dr. Kuncz Adolf premontrei prépost és Sugár Sándor nagybérlő 4-4 ezer koronás alapítványt tett. Így írta le a Rábaközi Közlöny az intézmény célját: "... a szegénysorsú iparos és földmívelő nép 2-6 éves gyermekeit a legszorgosabb munkaidő alatt július, augusztus hónapokban közös otthonban összegyűjtik, s azokat felügyelet alatt gondozásba részesítik." A létrehozott gyermekmenhelyet ma nyári napközinek mondanánk. 
A múlt század fontos kezdeményezése a kórház felépítése. Az 1876. évi 14. tc. előírta, hogy minden járásban járási kórház létesítendő, de a megvalósítás lassan ment. 1891-ben azt írta a Rábaköz, már elérkezett annak az ideje, hogy ez Csornán is megvalósuljon. A cikkhez hozzáfűzte a társszerkesztő, dr. Spatz Adolf: "... nem akarjuk hinni, hogy közülünk valaki megérje, hogy Csornán kórház is legyen, mert Csorna mindig is mostoha gyermeke volt a megyének." 1899 nyarán foglalta el dr. Kokas Lajos járásorvosi állását, s kezdett propagandába a kórház építése érdekében. Ugyanebben az évben jött létre a Rády-Navratil Alapítvány a kórházépítés javára. A század első évtizedében gyűjtés indult, eredmény azonban csak lassan született. A város 1913-ban 50.000 korona államsegélyt kapott a kórház felépítésére, s ez döntőnek bizonyult. Az alapkőletétel október 12-én volt, és december 7-én már tető alatt állt az épület! Az intézményt az államsegélyt kijáró, az építkezéshez telket biztosító herceg Eszterházy Miklós feleségéről, gróf  Cziráky Margitról nevezték el Margit Kórháznak. 1914 júniusában dr. Kokas Lajos igazgató-főorvosi megbízatást kapott. A háború kitörése miatt a már majdnem kész épület kaszárnya lett. Gyógyításra, csak a katonák kiköltözése után, 1915 februárjától tudták igénybe venni. 
Csorna a kiegyezéstől az első világháborúig fejlődésének egyik fénykorát élte. A mai városképben ennek a fejlődésnek az eredményeit lelhetjük fel (Palotasor, Rákóczi és a Széchenyi iskola, malmok, stb.). Ezt a prosperitást törte meg az első világháború. 
Az első világháborútól a várossá válásig 
Az első világháborúban 220 csornai katona halt hősi halált. A világháború terhei az egész lakosságot érintették. A városi kórház kisegítő hadikórház lett, ahol a polgári betegek mellett katonákat is kezeltek. A közülük elhunytak - elsősorban az ellenség katonái - a város temetőjében nyugszanak. 
A világháborút forradalmak követték. 1919 áprilisában Csornán is megalakultak a Tanácsköztársaság szervei. A proletárdiktatúrával elégedetlenek a Dunántúlon felkelést szerveztek. Június 6-án éjfélkor Csornán is megkezdődött a harc. A felkelőket legyőzték, s felettük Szamuely Tibor ítélkezett. A vörös-terror áldozatai: Akóts Gyula, Glaser Ferenc, Laffer Lajos, Németh Gyula, Németh Lajos, Pozsgai Bálint, Takács Ferenc. Tarcsay István. 
Sopron megyét súlyosan érintették a háborút követő békeszerződés döntései. A megye németlakta területeit Ausztriához csatolták, s úgy tűnt ez vár a megyeszékhelyre is. A megyei hivatalok részben Kapuvárra, részben Csornára költöztek. Komolyan felmerült, hogy Sopron elcsatolásával a megye székhelye Csorna lesz. Az 1921 decemberében megtartott népszavazás eredményeként Sopron és környéke visszatért Magyarországhoz. 
Hajas Gyula főszolgabíró már 1893-ban polgári iskola létesítésének eszméjét vetette fel. Létesítését a minisztérium elutasító állásfoglalása és a népiskola folyamatban lévő építése miatt a községi képviselő testület nem támogatta. A háború előtt többen is magán polgári iskolát kívántak létrehozni. A város támogatta is a kezdeményezéseket, de a háború miatt nem valósultak meg. Végre 1921-ben városunk állami polgári fiúiskolát kapott, azzal a feltétellel, hogy "... az iskola felépítéséről, berendezéséről és az évi dologi kiadások viseléséről a község tartozik gondoskodni." Az első két évfolyamnak az elemi iskola adott helyet, de rövidesen szükségessé vált az önálló iskolaépület elkészítése. Az épület terveit Czéh Kálmán budapesti építész készítette, oly módon, hogy az részenként is megvalósítható legyen. A község csak a szükséges tantermeket és az igazgatói lakást tudta felépíttetni. 1924-ben készült el. 
A Kokas József győri kanonok hagyatékából épült árvaházat (1904) átalakították  polgári leányiskolává. Első tanévét 1925/26-ban tartotta az iskola. Az intézményt az Isteni Megváltó Leányai szerzetesnők vezették. Mivel az árvaház épülete kicsinek bizonyult, 1926-ban 45.000 pengő költséggel bővítették. 
1926-ban Gombás József bíró és Pődör István főjegyző idejében határozta el a település egy új községház építését. A régi községháza helyére felépült épület 167.000 pengőbe került, s már 1927-ben elkészült. A régi községháza lebontott anyagából pedig tűzoltó szertárt létesítettek megközelítően 33.000 pengő költséggel. 
Az első világháború utáni, Nagyatádi Szabó István féle földreform 1925-ben tovább növelte a törpebirtokosok számát. Például az 1 kh alatti gazdaságok száma 1924-25-ben 215, 1930-ban 746 volt. Az 1-2 kh közöt-tiek száma 120-ról 157-re növekedett. A többi kategória szinte változatlan maradt. Soproni Elek szerint ebben az időben egy átlagos rábaközi parasztcsalád biztonságos megélhetéséhez minimum 4 kh szükséges! A lassan magához térő, háború előtti piacait (Bécs, Pozsony) elvesztő várost a gazdasági világválság ismét megtépázta. Az 1930-as évek végétől Németország részéről jelentkező mezőgazdasági kereslet stabilabbá tette a lakosság megélhetését, így régi vágyak megvalósításához foghatott a város. 
1930-tól működött városunkban a premontrei rend Hittudományi Főiskolája, 1950-ig, a rend feloszlatásáig. Négy évig képezték itt a fiatal teológusokat filozófia, hittudomány, társadalomtudomány, lélektan és más tárgyakban. 1940-ben tíz, 1945-ben kilenc hallgatója volt az intézménynek. 
Poller Ede plébános már 1893 májusában kezdeményezte a katolikus hitközség gyűlésén egy új plébániatemplom építését. Az építéssel összefüggő ügyek intézésére 50 tagú bizottságot hoztak létre. A Jézus Szíve Plébániatemplom felépítésére mégis több mint négy évtized múlva került sor. Az 1935-ben kiírt tervpályázatra 50 terv érkezett. Körmendy Nándor budapesti építész elképzelését valósították meg. Az építést 1936 augusztusában kezdték, s a 268.000 pengőbe kerülő templomot 1938. november 13-án szentelték fel. 
A templomépítés mellett, amely alaposan igénybe vette a község erejét, újabb teherként Csorna az 1938-as évben téli gazdasági iskolát kapott. Ezzel régi vágya teljesült a város és a környező községek gazdatársadalmának. Már 1892-ben ezt írták: "... Csornán is élénk a kívánalom valamely szakiskola felállítására, a hova nézetünk szerint kertészeti szakkal egybekötött földmívesiskola kellene." Az iskola épülete az 1939/40-es tanévre készült el. Csorna község 5.000 pengővel, telekkel, kút készíttetésével, a világítás és a fűtés költségeinek vállalásával járult hozzá a létesítmény megvalósításához. 1942-ben elkezdődött az iskola kollégiumának építése. A már majdnem kész épületet a háborús események alatt hadi célokra használták. A rongálások miatt az épületet újra be kellett fejezni. 
A második világháború újabb áldozatokat követelt a lakosságtól. A Jézus Szíve Plébániatemplom déli falán 141 áldozat neve olvasható. Még nagyobb volt a város zsidó lakosságának vesztesége. Az 1930-as népszámlálás 795 izraelita polgárt tartott nyilván. Közülük alig akadt visszatérő. Pedig Csorna népe még a "hivatalos" ellenséggel sem bánt rosszul. Álljon itt egy részlet André Wattreé francia főtörzsőrmester leveléből (társaival Ausztriában lévő hadifogolytáborból szökött Magyarországra 1942-ben, s itt a lakosok a csendőrségre kísérték): "Eddig nem volt módom megköszönni Csorna lakosságának és a csendőrségnek kedvességüket: kosarakkal hoztak nekünk szép fehér kenyeret, amilyet 1940 júniusa óta nem láttunk, szalonnát, tejet, vajat, bort, sört, egy egész szakaszt bőségesen jóllakathattunk volna." Csornát 1945. március 28-án érték el a szovjet csapatok. Bevonulásuknak polgári áldozatai is voltak, többen bomba és tűzkárokat szenvedtek. 
Az élet újraindítását Csornán a Magyar Nemzeti Segélyező Bizottság vállalta magára. 1945 április 10-én alakult, elnöke haláláig (október 20-ig) Élő Pál plébános volt. A nemzeti bizottság gondoskodott a bomba és tűzkárosultakról, a közélelmezési ügyekről, a közmunkákról, az iskolák újraindításáról, a tankcsapdák elbontásáról, az üzemek termelésének elindításáról, a szabad kereskedelem bevezetéséről, az egyesületek működésének felülvizsgálatáról, a képviselőtestület kinevezéséről, stb. Tevékenysége a képviselőtestület újjáalakításáig szinte minden, a lakosságot érintő ügyre kiterjedt. Az évek során munkája formálissá vált. 1947-ben már csak a helyi ünnepségek szervezésében jeleskedett, majd 1948-ban fokozatosan elhalt. Legkorábban az üléseiről vezetett jegyzőkönyvek maradtak el, így működésének befejezését sem lehet pontosan megállapítani. 
A tavasz közeledése sürgette a földosztást, s így leggyorsabban az történt meg. A Csornai Községi Földigénylő Bizottság április 30-án véglegesítette a kiosztást, melynek eredményeként 9.902 kh-at vett igénybe. A fenti területből 6375 kh-at közel 600 földigénylőnek juttattak. "Az új földhözjuttatottak közül 258 volt gazdasági cseléd. Ezek átlagosan 12 kh földet kaptak. Földhöz jutott 144 törpebirtokos is átlagosan 8 kh föld juttatásával." 190 mezőgazdasági munkás ugyancsak kapott átlagosan 8 kh-at. A földigénylő bizottság a premontrei rend számára 311 kh-at hagyott, a törvényben engedélyezett 100 helyett. A bizottság templomi javadalomra, az egyházközségnek, a téli gazdasági iskolának, a téglagyárnak, Csorna községnek, kísérleti gazdaságnak, közös legelőnek, házhelynek is biztosított földet. 
Hamarosan elindult a pártok alakulása is. Májusban a Nemzeti Bizottság (akkor már így hívták) a pártok delegáltjaiból alakult újjá. Öt-öt tagot jelölt a Független Kisgazda Párt, a Magyar Kommunista Párt, a Nemzeti Parasztpárt és a Szociáldemokrata Párt helyi szervezete, valamint ötöt az érdekképviseletek. 
Júliusban ugyancsak a pártok, valamint a szakszervezetek delegáltjaiból alakult meg a községi képviselőtestület. A FKgP, a NPP, az SZDP és a szakszervezetek 7 tagot, a KMP és a Polgári Demokrata Párt 6 tagot jelölhetett. Az alakuló ülésen Király Jánost választották községi bíróvá, aki a tanácsrendszer létrejöttéig töltötte be a tisztséget. 
Az 1945-ben kibontakozott koalíciós korszak, a kommunista hatalomátvétel, majd az azt követő idők helyi politikai eseményeinek feltárása még nem indult meg, így azok bemutatását mellőznöm kell. Kivéve az 1956-os forradalom vázlatos csornai kronológiáját. 
Az 1956-os forradalom fővárosi hírei Csornán is viszhangot váltottak ki. Október 25-én este megbeszélés volt a tanácsházán. Másnap a főtéren a község új vezetőjének megválasztására került sor. Ugyanakkor mind a községi, mind a járási tanácshoz a helyben maradt hivatalnokok felügyeletére közbizalomnak örvendő személyeket bíztak meg, s megkezdődött a helyi nemzetőrség szervezése. 26-án délután a főtéri szovjet emlékművet ledöntötték. 27-én eltávolították állásukból a Rákosi-rendszer exponált híveit. Az éppen elindult békés munkának vetett véget a szovjet beavatkozás. A helyi forradalmi események vezető személyiségei voltak: Czinder György, Herczeg Zoltán, Németh János, Ronge Vince, Szabados József, Székely György, Tocsik Antal. A történések részletes feltárása még várat magára.  Ideje lenne a még köztünk élő szereplők visszaemlékezéseit rögzíteni. 
 1945 után a változások leghamarabb az oktatásügy területén indultak el. Már az 1940. évi 20. tc. bevezette a nyolc osztályos népiskolát. A leányiskolában 1940/41-es tanévben már működött összevont 7-8. osztály. 1946-ban a nyolc osztályos általános iskola tulajdonképpen azt eredményezte, hogy összeolvadt a két elemi és a két polgári iskola. 
Csorna képviselőtestülete 1946. június 27-i ülésén határozatot fogadott el a premontrei kanonokrend bekapcsolásával történő nyolc osztályos gimnázium létesítéséről. Fontos indokul szolgált a lebombázott Győr és Sopron helyzete, a rábaközi lakosság igénye és a premontrei tanítórend hozzáállása. Végül a már megszületett általános iskola miatt a gimnázium nem lehetett nyolcosztályos. A minisztérium 1947. március 14-én kibocsátott iratával engedélyezte a Csornai Premontrei Gimnázium működését. Az engedélyt követően szerződést kötött a prépostság és Csorna község (a környező községek nevében is) az intézmény működtetéséről, fenntartásáról. A tanítás az 1947/48-as tanévben kezdődött meg. A következő tanévet az intézmény az iskolák államosítása miatt már nem rendi gimnáziumként folytatta. 1950-ben a premontrei rendet is feloszlatták. 
Az államosított gimnázium mind osztályok, mint tanulólétszám tekintetében fokozatosan gyarapodott. Az 1950/51-es évtől az első osztály már két tanulócsoporttal indult. A növekvő létszám miatt az 1953/54-es tanévben új épületet építettek a régi helyébe. Az 1960-as évektől már négy párhuzamos osztálya működött az iskolának. Közben profilmódosításra is sor került. 1960-69-ig a gimnázium mellett mezőgazdasági szakközépiskola is működött. 
Az 1938-ban létrejött téli gazdasági iskola 1949-ig folytatta korábbi tevékenységét. Az 1950/51-es tanévtől lett középiskola. Előbb 3 éves állattenyésztési technikum, majd 4 éves (1954) mezőgazdasági technikum, két tagozattal: növénytermesztés és állattenyésztés. 1968/69-es tanévtől kezdte meg tanulmányait az első két szakközépiskolai osztály. Jelentős szakmai irányváltás az 1969/70-es tanévtől következett be, amikor a hagyományos növény- és állattenyésztés mellett, mezőgazdasági gépészeti szak indult. A változások időszakában az iskola létesítményekben is bővült. 1968-ban felépült a mai iskolaépület. 1970-ben a gépész képzés céljaira gépműhely épült. 
Nehezebb sors jutott az iparitanonc iskolának. 1951-ben megszűnt. Az újjáalakulása 1955-ben ugyanabban az iskolában, a fiúiskolában kezdődött meg, ahol már egyszer létrehozták. 1955-73-ig több néven, albérletben, szakmunkásképzési céllal működött. Az intézmény 6 osztályába 200 körüli tanuló járt. 
Az általános iskolák fokozatosan gyarapodtak. A fiúiskola 1948-ban egy önálló épülettel bővült (részben a mai alsó-tagozat). 1969-ben egy konyha és egy ebédlő épült. A leányiskolához ugyanebben az évben két új tantermet építettek. 1954-ben indult a napközi. Kezdetben a két iskolának közös intézménye volt, majd 1970-től különvált. 1962-től mindkét iskola koedukált lett. Az 1960/61-es tanévtől 13 tanulóval a leányiskolában indult el a győri kisegítő iskola kihelyezett osztálya. Az 1971/72-es tanévtől a mai Széchenyi iskola egyik épületében folyt a csökkent képességű gyermekek oktatása. Az iskolákban jeles személyiségek is tanítottak: Így a Rákóczi iskolában Kóbor István (1929-1994) igazgató, majd vezető szakfelügyelő, festőművész. A Széchenyi iskolában Hudy Endre nyugalmazott igazgató, aki 1989-ben megkapta a pedagógustársadalom legrangosabb szakmai kitüntetését, az Apáczai Csere János díjat. 
A földosztás következtében Csornán a mezőgazdasági üzemek száma 1949-ben 1232 volt. 1952-re számuk már 1733-ra emelkedett. Ez a növekedés a földtulajdon elaprózódását mutatja. 1952-ben egy 300 kh-as termelőszövetkezet és két állami gazdaság is működött a községben. 1958 végén két termelőszövetkezet volt Csornán: Új Élet (442 kh), Szabadság (291 kh). 1959. december 31-ére - az erőszakos szervezés hatására - számuk ötre emelkedett: Rákóczi, Petőfi, November 7, Szabadság és Új Élet. Közösen 7034 kh-at birtokoltak és 807 tagjuk volt. 1970-ben Petőfi néven egyesültek. Főként növénytermesztéssel és állattenyésztéssel foglalkoztak. 1968-69-ben a szövetkezet termálkutat fúratott és üvegházi növénytermesztéshez fogott, majd felépítette a tejtermelésre szakosodott szarvasmarha telepét. A szövetkezés következtében az aktív keresőknek 1949-ben 48,9 %-a, 1960-ban már csak 30,7 %-a élt a mezőgazdaságból. 
Az ipar területén a háború előtt két jelentősebb üzemmel rendelkezett Csorna: a téglagyárral és a malommal. Mindkét céget államosították 1948-ban. Államosították a Fővárosi Tejüzem Rt. csornai tejcsarnokát és vajgyárát is. Fontos szerepet töltött be a Csornai Háziipari Szövetkezet is, amely még 1938-ban alakult Élő Pál plébános kezdeményezésére. Taglétszáma 1952-ben 380, 1969-ben 600 fő volt. A kisiparosok szövetkezetekbe léptetésével létrejött az Építőipari, az Asztalos, valamint a Cipész és Fodrász KTSz. Az Állami Mezőgazdasági Gépállomás 1949-ben alakult. 1960-ban gépjavítóvá vált, majd a győri Mezőgazdasági és Gépjavító Vállalat gyáregységévé. Az ipartelepítés az 1960-as években indult. Sorra jöttek létre a megyében található vállalatok telephelyei: a Mosonmagyaróvári Műanyag-feldolgozó és Kefegyártó Vállalat telepe (1964), a Soproni Ruhagyár telepe (1967), a mosonmagyaróvári MOFÉM Csornai Gyáregysége (1969), a győri Richards Finomposztógyár telepe (1970). A város iparának bővülését jelzi, hogy 1949-ben az aktív keresők 23 %-a, 1965-ben 30 %-a dolgozott az iparban. 
Csorna mezőgazdaságának, iparának, valamint infrastruktúrájának fejlődése, a környékre gyakorolt vonzereje, intézményi központ szerepe vezetett el oda, hogy a várossá válás feltételeinek megfeleljen. 
Csorna város 
1971. április 25-én a Magyar Népköztársaság Elnöki Tanácsa Csornát várossá nyilvánította. Ezzel a település térségi centrum szerepe a városi rangban is megfogalmazást nyert. 
Ahhoz, hogy egy település a városi rangot elnyerje, a korabeli feltételek szerint az ipar, a kereskedelem és az infrastruktúra fejlődése mellett minimum 10.000 lakosra volt szükség. Tekintsük át a népesség gyarapodását az első ismert adattól napjainkig: 
év	lélekszám	
1697	744	
1714	1.004	
1785	2.917	
1850	3.657	
1880	5.549	
1900	7.313	
1930	8.498	
1960	9.192	
1970	9.508	
1980	12.115 (Faráddal)	
1995	11.064	
Csorna esetében a várossá váláshoz szükség volt arra, hogy a szomszédos Farádot a településhez csatolják. Az adminisztratív kényszer elmúltával, a 90-es évek elején megtörtént a szakítás. 
Csorna várossá válását követően mintegy másfél évtizedes intenzív fejlődési szakasz köszöntött be. Az iparban foglalkoztatottak száma háromszorosára nőtt. Az oktatás, a kereskedelem, a vendéglátás több mint 400 munkahellyel bővült. 1971-től több lett a beköltöző, mint az elvándorló. A Csornán munkahelyet találó bejárók száma megnőtt. A környező 15 községből eljárók többsége itt talált munkát. A közeli falvak számos gazdasági, hivatali dolgozója, óvónője és tanára Csornáról járt ki. 
Csorna intézményhálózatának nagy része a várossá válást követő évtizedekben nyerte el mai formáját. Legjelentősebb fejlesztések az óvodai hálózatban történtek. Ekkor épült a Szent István téri, a Kossuth utcai (részben) és a kiscsornai óvoda. Az óvodák gyakorló helyei lettek az 1978-79-es tanévben a Hunyadiban indult középfokú óvónőképzésnek. 
Az alapfokú iskolahálózat legjelentősebb beruházása egy új, nyolc tantermes, tornateremmel ellátott iskola felépítése volt. Ezt az iskolát sajnos bővítésként a mai Széchenyi István Általános Iskola kapta. Így alakult ki az az egészségtelen arány, hogy ebbe az iskolába jár az alsó fokon tanulók 63-65 %-a. A 70-es évek első felében a II. Rákóczi Ferenc Általános Iskola is tantermekkel bővült. A tárgyi feltételek bővülése mellett jelentősen modernizálódott az oktató-nevelő munka is. Az intézményekben kialakult a szaktantermi rendszer. Folyamatossá vált a tehetséges tanulókkal való foglalkozás, a szakkörök működtetése, a lemaradók korrepetálása, segítése. Mindkét iskolában gyermekszervezet (úttörőcsapat) tevékenykedett, iskolaújság jelent meg (Széchenyi: Ebadta, Rákóczi: Csipogó). 
 Az 1976/77-es tanévtől ismét a II. Rákóczi Ferenc Általános Iskolába kerültek vissza a csökkent képességű gyermekek osztályai. 1978-ban végzett először nyolcadik osztály. A következő évben kisegítő tagozattá szerveződtek az eddigi kihelyezett osztályok. 1981 őszén Dr. Légrády Gáborné vezetésével önálló Kisegítő Iskolává vált a tagozat. Ezzel egy újabb intézmény jött létre városunkban. 1988-ban az Arany János utcai volt bölcsőde épületét alakították át, és toldották meg egy új épületszárnnyal az iskola céljaira. Emeleti tornaterme 1990-ben készült el. Az iskola 1991 október 22-én, az önállóvá válásának tizedik évfordulóján, Arany János nevét vette fel. 
1964-ben a Győri Zeneiskola kihelyezett tagozata kezdte meg működését a mai Széchenyi iskolában. Első önálló épülete 1982-től a premontrei rendház déli szárnyában volt. Mai épületébe (Szent István tér 1.) 1990-ben költözött. Ekkor vette fel Kerényi György nevét. Kerényi György (1902-1986) zeneszerző, népzenekutató városunk szülötte. 
A város középiskolái közül legnagyobb múlttal a gimnázium rendelkezik. A várossá  válás időszakában Közgazdasági Szakközépiskola is működött falai között (1970-81). 1978-ban kezdte meg az intézmény a középfokú végzettségű óvónők képzését. 1987-ben a gimnázium a 85-ös főútvonallal párhuzamos déli oldalán új szárnnyal bővült. 
Változás következett be a Csukás Zoltán Mezőgazdasági Szakközépiskola életében is. A szakközépiskolában 1978-ban bevezették a növénytermesztő gépészek képzését, ezzel a korábbi gépész szak tovább specializálódott. Ismét megindult a technikusképzés 1987-ben. Az ide járó tanulók négy év után érettségiznek, s az ötödik év végén teszik le a mezőgazdasági gépész technikusi minősítő vizsgát. Ezekkel a változásokkal az iskola a nagyüzemi mezőgazdaság igényeinek megfelelően teljesen áttért a gépész képzésre. Közben 1985-től könyvtár, számítás-technikai és fizikai szaktanterem kialakítása történt meg. 1989-ben az iskola, alapításának 50. évfordulóján korszerű tanműhellyel és tornateremmel bővült. 
A szakmunkásképzés a várossá válást követően központi intézkedésre elvesztette önállóságát. Előbb a győri Kossuth Lajos Ipari Szakmunkásképző Intézet (1973-81), majd a kapuvári intézet kihelyezett tagozata (1981-86). Közben 1977-ben az intézmény önálló épületet kapott. Kováts Gyula tagozatvezető harcot kezdett az önállóság elnyeréséért. Ennek elsősorban létszámbeli akadályai voltak. Átmeneti megoldásként az iskolát a Csukás Zoltán Mezőgazdasági Szakközépiskolával vonták össze 1987-ben. Ettől kezdve a szakmunkásképző önálló tantestülettel és elkülönített költségvetéssel rendelkezett. Teljes intézményi önállósítására másfél év múlva került sor. 1989. VIII. 1-től büszkén viseli a nevet: 408. sz. Ipari Szakmunkásképző Iskola, Csorna. Városunk új intézményének első igazgatója Kováts Gyula lett, akinek nem adatott meg, hogy az iskola tevékenységét kibontakoztathassa, mert a következő éven, fiatalon elhunyt. 
Az egészségügy területén 1972-ben négy körzeti orvos működött, egy orvosra 3.100 lakos jutott (az egyik körzethez tartozott Farád, Barbacs, Maglóca is). 1971-től gyermekgyógyász szakorvos is tevékenykedett, 1979-től pedig már ketten végezték a gyermekek ellátását. 1972-ben adták át a tíz munkahelyes rendelőintézetet, melyben 16 féle szakrendelést végeztek. A rendelőintézet mellett megmaradt a korábbi létesítmény is, mint Tüdő-, illetve Nemibeteggondozó Intézet. A Járási és Városi Kórházban 19 orvos dolgozott. A kórház az alábbi osztályokkal és férőhelyekkel rendelkezett 1972-ben: belgyógyászat (50), sebészet (57), szülészet-nőgyógyászat (30), gyermekgyógyászat (20), gégészet (20), ideggyógyászat (20), fertőző osztály (16), elmeosztály (130). 
Csorna ipara, mint azt már korábban láthattuk, főként telepítéssel jött létre, s így győri, soproni és mosonmagyaróvári vállalati központoktól függött. A város ipara műszakilag alacsony színvonalú volt és főleg élőmunkán alapult. Bár az ipar eszközállománya az 1971-es 100 millióról 1985-re 600 millióra növekedett ez csak kismértékű fejlődés volt. A heterogén szerkezetű csornai ipart (építőipar, építőanyag-ipar, gépipar, malomipar, tejipar, textilipar, bútoripar, műanyagipar, stb.) a kis- és középvállalati méret jellemezte. 
Mivel a város iparát teljességében nincs módom bemutatni, ezért három iparágat emeltem ki: gépipar, textilipar, élelmiszeripar. A gépipar két meghatározó gyáregysége a Mezőgép és a Mofém volt. E két vállalat foglalkoztatta az ipari munkahelyeken dolgozók 48 %-át, és birtokolta az állóeszközök 33 %-át. A Mezőgép Csornai Gyáregységét belföldi és export termelés jellemezte. Döntően készterméket állított elő. 1972 óta termelésének jelentős részét rendfelszedő adapterek tették ki, melyeket a kelet-németországi Fortschnitt Kombinát gépeihez szállítottak. A vállalati össztermelésből 1980-ban 25 %-kal, 1985-ben 21 %-kal részesedett. Önállóan végezte az értékesítést és a beszerzést, bár a nagytömegű és az import beszerzéseket a központ bonyolította. A gépipar másik jelentős cége városunkban a Mofém Csornai Gyára volt. A részben önálló gyáregységbe az anyavállalat színes- és könnyűfém öntödét, csiszoló és forgácsoló részleget telepített. A gyáregység az összvállalati termelésnek 20 %-át adta 1980-ban és 1985-ben is. Csorna iparában a legtöbb dolgozót foglalkoztatta (1975: 371, 1980: 481 fő). 
A textiliparban dolgozott a 70-es években a város ipari foglalkoztatottjainak 29 %-a, ami egyben a női foglalkoztatottak 53 %-a is. Az iparág két meghatározó üzeme városunkban: a Soproni Ruhagyár Csornai Üzeme és a Richards Finomposztó-gyár Csornai Telepe volt. A könnyűipari üzemeknek csak a termelés helyi megszervezésében volt önállóságuk. Termelési kapcsolataik csak a vállalati központokon keresztül léteztek. A ruhagyár üzeme megalakulásakor a volt kultúrotthont foglalta el. Kezdetben csak a Sopronban leszabott ruhákat varrták itt össze. A kultúrotthont 1976-ban lebontották, s új üzemépületet emeltek, melyben már szabászatot is létrehoztak. A csornai üzem termelése folyamatosan a vállalati össztermelés 20 %-át adta. A Richards fésűsfonodát telepített Csornára. A termelt fonal nagyobb részét az anyavállalat használta fel. A telephely részesedése a vállalati össztermelésből 1985-re elérte a 12 %-ot. 
Időszakunkban Csorna legkorszerűbb iparágának az élelmiszeripart tarthattuk. A malomiparban a volt Frankl malom berendezését felújították, kicserélték. 1973-ban növelték a tárolókapacitását egy 1.000 vagonos betonsiló építésével, majd hasonló kapacitású új tárolókat építettek a vasút déli oldalán. (A Király malomból takarmánykeverő lett.) 1975-ben állt munkába a Győr-Sopron Megyei Tejipari Vállalat Csornai Tejporgyára. Ez lett a város technológiailag legkorszerűbb üzeme. A gyár indulásakor átlagosan napi 180-190 ezer liter tejet dolgozott fel (nyáron többet, télen kevesebbet). A feldolgozott tejből 14-15 tonna tejport, illetve porított fehérjét állított elő. A gyárban 1986/87-ben újabb rekonstrukció történt. Ennek következtében 1986-ban az üzem termelése a vállalati termelési érték 31 %-át adta. 
A korszak mezőgazdaságát a nagyüzemben megjelent iparszerű termelés jellemezte. A nagyüzem mellett a munkaigényes területeken a háztáji, illetve a kisegítő gazdaságok térhódítását tapasztalhattuk. 1974-től vált a Rábaköz és azon belül Csorna az uborka termelés központjává. "A megyében az ÁFÉSZ által felvásárolt összes uborka mennyiségének 30 %-át a csornai körzet adta ..." Az uborka mellett a ribizli termelése is jelentős volt. Ezt a terméket a gépi szedés megjelenése gazdaságtalanná tette. 
A város kereskedelmének legfőbb képviselője a Rábaközi ÁFÉSZ volt. Fontosabb üzletágai: felvásárlás, vendéglátás, bolti kiskereskedelem, ipari tevékenység. Teljes létszáma 1975-ben 445 fő volt, ebből 377 dolgozott Csornán. A vendéglátást ekkor 28 egység végezte, közülük kettő melegkonyhás, ezekből az egyik az 1975-ben elkészült új "Korona" szálloda volt. Bolti kiskereskedelem 50 egységben folyt. Jelentős kereskedelmi cége a városnak az Élelmiszer Nagykereskedelmi Vállalat. Ellátási körzetében közel 100.000 ember élt. A hetvenes évektől kezdett újjáéledni az 1950-es években felszámolt magánkereskedelem. 1972-ben 19, 1980-ban 25 magánkereskedő működött Csornán. 
A város fejlődésében érdemes megfigyelni a lakóépületek számának változását: 
év	lakóépületek száma	
1785	438	
1900	781	
1930	1.312	
1960	1.771	
1970	1.936	
1980	2.830	
A növekedés imponáló. Ugyanakkor hangsúlyozni kell, hogy a lakóépületek száma nem azonos a lakások számával. 1980-ban például 2.830 lakóépületben 3.700 lakás volt. A lakásépítés növekedésével egyidőben javult azok komfortfokozata, s folyamatosan növekedett a szobaszám is. A városi külsőt kölcsönző emeletes lakóházak száma lassan nőtt: 1970-ben 54 db, 1980-ban 80 db. 
Az 1980-as évek közepétől a város fejlődése megtorpant. Ez nem jelentette a teljes leállást. Kovács Miklós tanácselnök agilitásának köszönhetően a város intézményhálózata még gyarapodott is. Tervek készültek a premontrei rendház felújítására és közcélú hasznosítására. A belső felújítás egy része el is készült: múzeum, könyvtár. Folyt a közintézmények bővítése: Hunyadi Gimnázium új szárnya, Csukás Zoltán Szakközépiskola tanműhelye, tornaterme, Kisegítő Iskola. Felépült a Városháza. Tömbházak épültek (Andrássy út, Szent István tér, Templom utca). Elkezdődött a Felsőszeri-lakótelep kiépítése. Elkészült a távfűtőmű. Mégis megtorpanásról, majd leállásról beszélhetünk, mert a gazdaság helyben topogott, elindult az infláció, csökkent az életszínvonal. 
A 80-as évek végén öntevékeny szervezetek jöttek létre városunkban. 1988 nyarán alakult a Rábaközi Művelődési Egyesület, majd hamarosan a Rábaközi Népművészeti Műhely. 1989. áprilisában párttilalom ellenére, hosszan tartó engedélyezési eljárás után megjelent a Rábaközi Hírlap első száma. Varga Lajos szerkesztő fogalmazta meg a lap célkitűzését: "Amikor tehát e tájék értékeinek bemutatására vállalkozunk, nem lokális érdektől hajtva, szűkkeblűség okán tesszük, hanem azért, hogy a nemzet egésze általunk gazdagabbnak lássa magát e helyi tükörben." Az újság ezt a programot követve a helyi rendszerváltást csak egy számmal élte túl. 
1989 a pártalakulások éve is volt. Sorra jöttek létre az országos pártok helyi szervezetei, s ezzel megkezdődtek a helyi pártküzdelmek. Az 1990-es parlamenti választásokat az SZDSZ színeiben indult Balogh János nyerte. A csornai önkormányzati választásokat pedig a Kereszténydemokrata Néppárt. Az első képviselőtestület tagjai voltak: Abdai Imre, dr. Baráth Csaba, Boda Tamás, Csillag Józsefné,  Farkas Árpádné, Ferenczy László, Gulyás Imre, Hancs Károly, Horváth Endre, Horváth Ferenc, Joódy Ákos, Kormos József, Kovács László, Köntös István, Magassy Sándor, Molnár Lászlóné, dr. Sipos József, Szalay Csaba, Völcsey Gyula. A képviselőtestület kívülről hozott polgármestert Búzás Károly személyében. Tevékenysége nem bizonyult áldásosnak - különösen a környező önkormányzatokkal való együttműködés területén - ezért félidőben Krassné Bokori Márta váltotta fel. A képviselőtestület nagy munkát végzett az önkormányzatiság megteremtésével, szabályozásával. 
Az 1994-es önkormányzati választás, ha kis többséggel is a korábbi önkormányzat ellenzéki pártjait juttatta a helyi hatalomba. Az első közvetlenül választott polgármester Papp József lett. 
Az önkormányzat anyagi lehetőségei minimálisra csökkentek. A város csak néhány létesítménnyel gyarapodott. 1993-ban a lakosság biztonságát javította a 85-ös és a 86-os út városon átmenő közös szakaszán átadott jelzőlámpás forgalomirányítás. Legnagyobb hatású változást a telefonközpont átadása (1994. december 29.) hozott. Érdemes egy kicsit a múltba pillantani, hogy jobban érzékelhessük a változás mértékét. 1898-ban jelent meg városunkban a vármegyei közhasználatú telefonhálózat hat készülékkel. 1941-ben már több mint 100 készülék üzemelt. 1992-ben 598 a távbeszélő főállomások száma, amelyekből lakásokba mindössze 348 volt felszerelve. Az új digitális központ átadása után csak Csornán 3.000-re nőtt a készülékek száma. Nem beszélve arról, hogy ez milyen előrelépés a korábbi kézi kapcsoláshoz képest! Az első önkormányzat idején indult a városi kórház rekonstrukciója. Befejezésére közel 600 millió forintos költséggel 1995-ben került sor. Átadási ünnepsége egyben lakossági tiltakozás is volt a kórház megszüntetésének tervei ellen. 
A rendszerváltás legnyilvánvalóbb Csorna gazdaságában. A telephelyek, gyáregységek egy része önállósodott (Hantech Gépgyártó és Forgalmazó Kft, Mofém-Csorna Kft), mások, ha szervezeti formában nem is, de a munkában, a piaci alkalmazkodásban kaptak nagyobb önállóságot. Megjelentek a magántulajdonú cégek. 1992-ben - ez a legfrissebb adat - 32 jogi személyiségű gazdasági szervezet működött városunkban: 1 vállalat, 20 gazdasági társaság és 11 szövetkezet. Jogi személyiség nélküli gazdasági társaságból 45, egyéni vállalkozásból 706 volt. Ma számuk több lehet. A kárpótlás során a város határának többsége ismét magánkézbe került (egyéni, illetve tagi tulajdonként). A tovább működő termelőszövetkezet kb. 2.500 ha-on gazdálkodik, melyből 1600-1700 ha a szántóterület. 
Jelentős változása a rendszerváltó éveknek, hogy 1990-ben, 40 évi szünet után újjáalakult Magyarországon a premontrei rend, s működésének egyik központjául Csornát választotta. A rend apátjává dr. Horváth Ödön Lórántot választották a rendtagok. A premontreiek visszakapták rendházukat, s megkezdték a tanítást az ugyancsak visszakapott szombathelyi gimnáziumukban. Visszakerült egyházi kezelésbe a II. Rákóczi Ferenc Általános Iskola is. Az 1994/95-ös tanévtől katolikus iskolaként működik. 
A város közintézményei napjainkban túlélésükért küzdenek. Így például a Hunyadi Gimnázium a középfokú óvónőképzés törvény általi megszüntetése miatt pedagógiai szakközépiskolát indított. A Csukás Zoltán Szakközépiskola egyik gépész szakával felhagyva ismét megkezdte az általános mezőgazdasági szakon az oktatást. Bízva abban, hogy az átalakult mezőgazdaságnak erre nagyobbak lesznek az igényei. 
Adatok hiányában nehéz Csorna jelenéről írni. Egyébként is, ezt minden ember maga éli, saját helyzetén, saját egyéniségén keresztül látja. Így én is csak jelzésszerűen voltam képes az elmúlt hat-hét év történéseit számba venni. 
A jelennél is nehezebb a jövőről írni, pedig városunknak nem csak múltja, jövője is van. Igaz, hogy Győr szomszédságában mindig is kisváros marad. Mindazokkal az előnyökkel (szorosabb emberi kapcsolatok, átláthatóbb viszonyok), s hátrányokkal amelyekkel ez jár. Lehetőségei így is adottak. Kitűnő a közlekedési helyzete. Három vasútvonal, két főútvonal találkozik városunkban. Csorna mint a Rábaköz és a Hanság találkozásánál fekvő település, turisztikai központja lehet e két tájegység felfedezésére indulóknak. Mindkét tájegység olyan természeti, népi értékekkel rendelkezik, amelyek többsége tőlünk nyugatabbra már eltűnt. Például a Hanság vízjárta területei, rétjei, erdői, a Rába partvidéke, galériaerdői. Itt nem lehet szó tömegtúrizmusról, mert megismerésükhöz az egyéni, vagy kiscsoportos bejárás nyújt legjobb lehetőséget. Ezt az adottságot a kisebb, családias szálláshelyek tulajdonosai, a lovaglásra és lovas kocsizásra felkészült gazdák, a vízi és kerékpártúrák szervezői lesznek képesek kihasználni. Jelentős lehet a természeti értékek mellett a néprajzi értékek, népi hagyományok bemutatása is. Az élő néphagyomány, a rábaközi perecsütés, a bősárkányi szatyorszövés, a döri fazekasság, a fafaragás jól szervezett bemutatókkal, a személyes bekapcsolódás lehetőségével kitűnő program. Az idegenforgalom egy harmadik ága lehet a gyógytúrizmus, a reumatikus és izületi betegségeket gyógyító csornai termálvíz. (Különösen, ha összekapcsolódik az előbbi kettővel.) 
A meglévő adottságok feltárására, programmá alakítására fontos lenne egy szervező iroda létrehozása. Ezt térségi összefogással, városi támogatással (részben vállalkozással) lehetne megteremteni. Az iroda a programok értékesítésével néhány év alatt nyereségessé válhatna. A lehetőség adott, próbáljunk meg értékeinkkel élni. 
Csorna látnivalói 
A Szent István tér Csorna központja. A tér két részből, egy észak-déli irányú téglalapból (ez az ősi formája) és a téglalap közepéhez csatlakozó kelet-nyugati irányú másik téglalapból áll. 
A város főterén áll Csorna legjelentősebb műemléke, a premontrei prépostság, s a vele egybe épült templom. Az első kolostor és templom bizonyára már a XII. sz. végén, a XIII. sz. elején felépült. A mai épület elődje az 1790-es tűzvészben leégett. Újjáépítésére a rend visszaállítása után került sor, s 1808-ra készült el. Későbarokk, klasszicizáló stílusú. Homlokzatából középrizalit emelkedik ki. Ez az épület legdíszesebb, leghangsúlyosabb része. A földszint kváderezett, közepén két fonatos díszű ajtó (a templom bejáratai). Mind az ajtók, mind a földszinti ablakok körszeletes záródásúak. Az emeleten hét jón félpillér, fejezetük hajfonatdíszes. A földszinti ajtók  fölött négy konzolon  kovácsoltvasrácsos erkély, középütt  1828-as évszámmal, az évszám fölött a prépostság címere. Az erkélyre nyíló két ajtó, és a mellettük lévő két-két ablak félköríves záródású. A körívek felett díszített szemöldökpárkány. A szemöldökpárkányok és a főpárkány közötti mezőben vakolatdísz. A fogazott főpárkány fölött manzardtető. Az épület szárnyainak földszintjén a középrizalit mellett egy-egy remekmívű tölgyfaajtó nyílik. A szárnyak földszintjét körszeletíves, emeletét egyenes záródású ablakok tagolják.  A homlokzati kapuktól jobbra Szent Norbert, balra Szent Ágoston szobra áll. A XIX. század elején készültek. XVIII. századi a templom északi falfülkéjében elhelyezett Szent Ágoston-szobor és a kertkapu ívén elhelyezett Szent Mihály csoport. Az épület keleti (hátulsó) homlokzatának dísze a kosáríves kapu és a dél-keleti sarok szaggatott oromzata. A prépostság termei közül az egykor freskókkal diszített díszteremben értékes képzőművészeti alkotások vannak. Walmüller Palinay készítette azt a nagyméretű képet, amely feltételezhetően németalföldi jelenetet ábrázol, középen Alba herceggel. A terem másik dísze a premontrei rend magyarországi elterjedését elektromos kijelzőkkel bemutató térkép, mely Dr. Kovács Imre és Dr Újházi Géza munkája. Mécs László premontrei költőt ábrázolja Feszty Masa festménye. A díszterem főhelyén Spányik Kornél: Szent Norbert megtérése című képét látjuk. A festmény Dr. Kuncz Adolf  csornai prépost milléniumi pályázatának díjnyertese. A szomszédos kisterem falát egy ismeretlen alkotótól származó Szent Sebestyén és a tongerlói apátságban őrzött Szent Norbert kép másolata (készítette Vass Béla 1930-ban) ékesíti. Ugyanitt láthatunk egy megmaradt barokk órát és egy a csornai prépostságnak XIII. Leó pápa által adományozott feszületet. Értékes a szoba berendezése is. Bútorzata, intarziás asztala az egykori préposti lakosztályból származik. Ritkaság az épület újabb szárnyában (1910-ben készült) található préposti szoba empire garnitúrája. A szobát Éber Sándor Mécs László portréja és Guido Reni itáliai barokk mester Szent Mihály legyőzi a sátánt című festményének Vass Béla által készített másolata diszíti. 
A premontrei rendház északi szárnya ad helyet a Csornai Múzeum-nak. A múzeumban megtekinthetjük a "Csornai vá-sárok és mesterségek", a városi és népi kultúra évszázadai a Rábaközben című történeti-néprajzi állandó kiállítást. A kiállítás bemutatására  álljanak itt V. Szalontay Judit múzeumigazgató szavai: 
"A kétszárnyú tölgyfaajtón belépve, a fehér boltíves folyosón az egykori rendház ódon hangulata fogadja a látogatót. 
A múzeum 1-3. kiállítótermében Csorna Város és a Rábaköz népének XVIII-XX. századi történeti múltját ismerhetjük meg. E történeti anyag a város földrajzi adottságából eredően a vásártartás és a kereskedelem koncepciójára épül, de mindez a néprajzi jelenségeket magyarázza. A vásárok a kora középkortól a legutóbbi időkig ugyanazt a funkciót töltötték be: összekapcsolták a vidéket a várossal, a mezőgazdasági termelést és kézműipart a fogyasztással amiben a viselettől a lakáskultúráig, ezzel összhangban a népművészetig minden helyet kapott. A vásár jelentősen hozzájárult a kultúraközvetítéshez és a művelődéshez. 
A történeti anyag bemutatásakor - utalván a korábbi időkre - a premontreiek történelmi szerepét, s a mezővárosi céhes ipar és kereskedelem jelentőségét, XIX. századi fejlődését korabeli tárgyak és dokumentumok bemutatásával szemléltetjük. 
A második kiállítóteremben a város művelődés-történeti emlékeit idézve kilenc tudós premontrei paptanárra emlékezünk. Oktatástörténeti tárlóban a népiskola, s a polgári iskola tárgyi és dokumentációs relikviáit mutatjuk be. Király Iván tanár, ornitológus munkásságát dolgozószobájának részlete, kutatási eszközei, s kedvenc madara a békászósas idézi. 
Végül a harmadik teremben látható szatócsbolt teljes berendezéssel való bemutatása hangulatos színfoltja a kiállításnak. 
A történeti anyag megtekintése után az egykori "prépost-lépcsőn" át érkezünk az emeleti néprajzi kiállításba. A folyosón elhelyezett öt faragott és festett, feliratos mestergerenda, mintegy előkészíti a népi fafaragás bemutatóját. A parasztság mellett a helyi pásztorok, különösen a juhászok keze alól kerültek ki a tevékenységet reprezentáló alkotások. Karcolt, vésett, domborúfaragással készült juhászkampók, borotvatokok a rábaközi faragások változatos mintakincsét, s faragókultúráját őrzik. 
Az emeleti első teremben "felsőszeri" gazdaház rekonstruált homlokzata mögött "csornai tisztaszoba" berendezése, XIX. századi festett bútorok, lakástextilek míves alkotásainak bemutatására ad lehetőséget. A gazdaház XVIII. századi mestergerendája feletti padlástérben a kenderfeldolgozási eszközök archaikus darabjait helyeztük el. A néprajzi kiállítás a nagy múltú rábaközi gazdálkodás és állattartás évszámos tárgyainak változatos eszközeit tárja a látogató elé. 
A második teremben a "Mesterek utcáján" végighaladva enterierszerűen bemutatott műhelyrészletekben a döri fazekasság, a csornai csizmadiák, szabók, kékfestők eszközkészletét, termékeiket mutatjuk be. Háttér-információkkal az egyes mesterségek vásározói körzeteit szemléltetjük. 
A harmadik teremben a parasztok és kézművesek hétköznapjait felváltó ünnep - "szent búcsúi menet" - látványa tárul elénk. 7 méter hosszú utcarészleten 12 bábu felöltöztetésével a csornai viselet kort, és társadalmi rangot jelölő öltözeteinek bemutatására törekedtünk. Csornai mézeskalácsos-sátor tárgykollekciója is az ünnep hangulatát idézi. A téma lezárását a rábaközi búcsújáróhelyek kartografikus szemléltetése és a tárlóban elhelyezett szakrális tárgyak szemléje adja. 
Az emeleti folyosón található az egykori premontrei könyvtár és levéltár festett kazettás mennyezetű terme, melyet középen Kuncz Adolf préposti címere díszít. Az impozáns teremben "Premontrei egyházi kincsek" című állandó kiállítás látható. 
Kiállításaink hétfő kivételével naponta 10-18 óráig látogathatók. Címünk: Csornai Múzeum, 9300 Csorna, Szent István tér 34. Tel.: 96-261-527." 
A premontrei templom nyugati homlokzata a rendházba van beágyazva. A templom keleti homlokzatán, a szentély mögött áll a torony. Sarkai letompítottak. Az alsó részén jón félpillérek tagolt párkányzatot tartanak. A toronyszoba körül korinthoszi félpillérek vannak. Félköríves ablakok fölött találjuk az óra számlapjait. Az erősen tagolt párkányon nyugszik a négyoldalas kupola, rozettás és fonatos dísszel. Tetején gömb, melyből kereszt emelkedik ki.  Az épületegyüttes 1995. évi tatarozásakor a templom vakolata alól román és gótikus részletek is előkerültek. Belépve a  templom előcsarnokába, annak déli oldalán egy kezében irattekercset tartó, angyalt vagy Szent Mihályt ábrázoló, az alapítás időszakából származó domborművet találunk. Az előcsarnok másik dísze az 1828-ban készült Pieta-szobor. Ugyancsak az előcsarnokban találjuk az első világháború hőseinek emléktábláját. A templom orgonakarzatát négy pillér tartja. A hajó négyszakaszos, csehsüvegboltozatos. A szentély első része háromszakaszos csehsüvegboltozatos, azt dongaboltozatos rész követi, majd a nyolcszög három oldalából alakított lezárás, fiókos dongaboltozatokkal. Berendezése: barokk főoltár 1780, a szószék 1790 körül készült. A főoltárkép Mária mennybevitelét ábrázolja. A főoltártól balra áll a préposti trónus, fölötte a prépostság címere, Szent Mihály diadala. A bal oldali mellékoltáron Szerecsen Mária képe. A sötétbarna testszín miatt nevezik így. Feltehetően a czestochowai kegykép változata. 1757 körül került Csornára. A vele szemben álló Szent Vendel oltár képe 1874-ből származik. Az oltár tabernákuluma a bogyoszlói Kiss Ernő népművész faragása. További mellékoltárok: balról Szent Norbert, jobbról Szent Ágoston. Képeik 1817-ből valók. Ábrázolásuk nem véletlen. Norbert a premontrei rend alapítója, a rend szabályzatában pedig Ágoston reguláját követi. 
A premontrei rendházzal szemben, a Szent István tér kiszögellésében találjuk a viszonylag fiatal kora ellenére műemlékileg védett, Jézus Szíve Plébániatemplom-ot. 1936-38 között épült, az 1790-ben leégett Szent Ilona plébániatemplom pótlására. Stílusán a modern építészet olasz iskolájának hatása érződik. Egy téglatestekből összerakott épület áll előttünk, amely tömegének elosztásával hat. A főoltár mögötti falfelületet (12x12 m) Nagy Sándor freskója borítja (Hódolat az oltári szentség és a Szent Szív előtt). A templom bejáratának árkádos oszlopsorát, valamint a belső teret Ohman Béla számos alkotása díszíti (a Szent Antal dombormű, az Angyali üdvözletet ábrázoló dombormű a Mária oratórium oltárának tabernákulumán, a keresztelőkút falán a megváltás mozzanatai). A templom további értékei: Flamm Mária Boldogasszony-szobra, Krasznay Lajos Szent Antalt és Lisieuxi Kis Szent Terézt ábrázoló szobrai, Kontuly Bélánénak a Szentháromság üdvösségtörténeti szerepét ábrázoló üvegfestménye. Kákonyi Asztrik tervezte a Mária oratórium ablakait diszítő, Mária titkait ábrázoló képeket, melyek kiví-telezését Mohai Attila üvegfestő valósította meg. A templom falképeit Samoday József készítette: a szószéken a négy evangélista, a Keresztút képei, valamint az éneklő és muzsikáló angyalok. A templom déli homlokzatának falfülkéjében helyezték el a második világháború hőseinek és polgári áldozatainak emlékművét. 
A tér további értékei: Az észak-nyugati oldalon a 4. szám alatt találjuk a Széchenyi István Általános Iskola legrégibb, a térre néző épületszárnyát. A közép- és oldalrizalitos épület 1894-ben épült Vendler László csornai építész tervei szerint. Az épület ma már nem használt lépcsőháza rejti Énekes (Ehrenwerth) Hugó igazgatótanító (1882-1942) emléktábláját. Az iskolavezetés és kántorság mellett számos közéleti funkciót is betöltött (leventeoktató, az ifjúsági egyesület elnöke, a Csornai Iparos Dalkör és Fúvószenekar karnagya). Ma a Széchenyi Iskola Árpád úti szárnyán helyezkedik el az épület főbejárata. Belépve szemünkbe tűnnek az iskola "házi alkotója", Salló István Erdélyből áttelepült, Tatabányán élő szobrászművész művei. Szobrai, portréi díszítik az intézményt. Három dimenzióban ábrázolta Kodály: Székely fonó-ját, Bartók: Cantata profana-ját. Sok más mellett készített az iskolának Széchenyi és Illyés emléktáblát, és egy az Árpád-házi királyokat bemutató színezett pannót (22 m2) 
A 22. számú épület a Városháza (Polgármesteri Hivatal). 1981-ben épült. A hivatal első emeleti házasságkötő termének hátsó falán Salló István Csorna történetét bemutató alkotását láthatjuk. A terem másik ékessége Barabás László tűzzománc képe. Az életfát közrefogó ifjú párt ábrázoló művet az Énekek énekéből vett idézet teszi még hatásosabbá. 
A tér déli oldalán a Palotasor húzódik. Az emeletes házsor a XIX. század végén, a XX. század elején épült fel. A városképi szempontból jelentős házsor legértékesebb részei a keleti és a nyugati szélein álló saroképületek. A Palotasor közepén találjuk az egykori Sopron megyei Első Takarékpénztár 1898-ban emelt épületét. Az épület oromzatának tetejét a takarékosság jelképeként méhkaptár díszíti. 
A 32. számú épület a Városi Művelődési Központ. 1970. február 15-én a "Repülj páva" népzenei vetélkedő utolsó elődöntőjével nyitották meg. A központ tárlatokat, színházi előadásokat szervez, klubokat, szakköröket és egyéb kiscsoportokat működtet. Közülük Csornán kívül is ismert a Bárdos Kórus, a citerazenekar és a megzenésített verseket előadó Garabonciás-együttes. Az épület ad otthont az 1963-ban alakult tánccsoport utódának, a belföldön és külföldön is elismert Pántlika Néptáncegyüttesnek. A világítóudvart Nagy Benedek Móron élő, rábaközi származású szobrászművész Anya gyermekével című kőszobra díszíti. 
A Szent István tér északkeleti sarkán van (37. sz.) az 1870 körül épült Jézus Szíve Plébánia. A bejáratnál egy a falon elhelyezett konzolon Donatus-szobor. Készítésének idejéül a XVIII. század közepét feltételezhetjük, annak ellenére, hogy az alatta lévő feliraton "1816 LD" áll, ez utóbbi valószínű restaurálási ideje. A plébánia északi oldalán egy falfülkében Jézus Szíve szobor áll. Kora ismeretlen, bár egyes feltételezések szerint a település 1790-ben leégett Szent Ilona templomából származik. 
A tér déli harmadában, a Városházával szemben egy XVIII. századi eredetű kőfeszület állt. Felújítására a közelmúltban került sor. Vele egyvonalban, magas talpazaton Mária-szobor. A szobrot Lukácsy Lajos (1876-1927) kapuvári származású szobrászművész készítette Kokas József prépost-kanonok hagyatékéból. 1908 szeptemberében avatták. A szobor hátoldalán a hagyományozó képe látható. A közelében találjuk az 1905-ben fúrt artézi kutat. (Ladányi kútfúró február 8-án 400 méterig jutott, s onnan viszonylag kevés, percenként 20-25 liter víz jött fel.) A kútra 1995-ben került Den Barsboldt - mongol származású, Magyarországon élő - szobrász bronz domborműve. Az így kialakított csorgó, a szamáriai asszony alakját idézi. 
A Szent István tér északkeleti végéhez csatlakozik a Laky Döme utca (régen Városház utca). A 2. számú ház falán Laky Demeter (1818-1902) emléktáblája. Premontrei kanonok volt. 1848-49-ben Keszthelyen nemzetőr főhadnagy. A szabadságharc bukása után várfogságra ítélték, melyből négy évet le is töltött. Ezt követően a prépostságban viselt különféle tisztségeket. Perjel lett, majd 80. születésnapján rajki prépost. Kiváló szónok volt, a helyi közélet aktív résztvevője. 
Az utca 1. számú épülete 1927-ben községház-ának készült. A Laky Döme utcai homlokzat tetején halványan még kivehető Csorna egykori, s 1992-ben ismét hivatalossá vált, kőbe vésett címere. A címer Szent Antalt ábrázolja kezében a kisded Jézussal. Csornának Antal napja a temetőkápolna Páduai Szent Antal tiszteletére történt felépítése óta félünnepe volt. 1849. június 13-án - Antal nap - lezajlott csornai csatát követően egész ünnepe lett a városnak. Nem véletlen, hogy a város címerébe is Szent Antal került. Az épületben találjuk a Kerényi György Zeneiskolát. Kerényi György zeneszerző, népzenekutató, zenepedagógus 1902-ben városunkban született. Nevét az iskola  1990 tavaszán vette fel. 
A Laky Döme utca végén áll a Nepomuki Szent János kápolna. Az igénytelen külsejű épületben Jakobey Károly Nepomuki Szent Jánost ábrázoló, 1887-ből származó képe van. 
Visszatérve a Szent István tér sarkára, kelet fele az Andrássy úton haladunk tovább. A 27. szám alatt találjuk a II. Rákóczi Ferenc Általános Iskolá-t. Az intézmény 1876-ban nyílott meg, majd fokozatos bővítésekkel érte el mai formáját. 1925-től itt működött a leánypolgári iskola is. 1948-ig, az államosításig az Isteni Megváltó Leányai szerzetes nővérek tanítottak benne. Az 1994/95-ös tanévtől ismét felekezeti iskola. Az iskola alapításának 100. évfordulóján vette fel II. Rákóczi Ferenc nevét. Homlokzatán emléktábla szól a névadó fejedelemről. Az iskola előterét Salló István fába faragott Rákóczi-kompozíciója (1982) díszíti. 
Az Andrássy útról a Petőfi térre érünk. A téren Nagy Benedek alkotása: Petőfi Sándor szobra (1982). A szobor talán a legélethűbb Petőfi ábrázolás, hisz a költőről készült egyetlen dagerrotípiát vette alapul a művész. Külön érdekessége, hogy a Csornai Mofém öntödéjében készült, társadalmi munkában. 
A Petőfi térről a 86-os számú főútvonalon északra haladva a város végén találjuk az Őrangyalok temető-t. A temetőkápolna kriptájában nyugszik Élő Pál (1896-1945) plébános. Emléktáblájának felirata szerint: "Befejezte a templom építését és háziipar szervezésével segítette a szükölködőket." 
Továbbhaladva a termálfürdő-höz érkezünk. Vize 1.700 méterről tör fel, 67 o C-os. 1979-ben az Egészségügyi Minisztérium gyógyvízzé nyilvánította. Magas nátrium, kalcium, magnézium és kálium tartalmánál fogva mozgásszervi betegségek utókezelésére ajánlott. Az úszni vágyókat egy 33 méteres feszített víztükrű medence, a gyermekeket pancsoló és tanmedence fogadja. A fürdő mögött nyári idényben kemping működik. 
A Petőfi térről déli irányban az Eszperantó úton továbbhaladva (86-os számú főútvonal) a Soproni útra érünk (85-ös számú főútvonal). A két út kereszteződésében egy térszerűen kiszélesedő területen 1780-ból való Mária-oszlop áll. Magas, hajfonatokkal díszített talpazaton Szent Flórián, Szent Donát és Szent Sebestyén. Közülük barázdált oszlop emelkedik ki, tetején Mária ülő alakja kezében a gyermek Jézussal. 
Sétánkat a Soproni úton nyugat felé folytatva, az 50. számú ház utcai kapuja fölött két befalazott ágyúgolyót találunk. A golyók között 1972-ben elhelyezett emléktábla hirdeti eredetüket: "Ezek az ágyúgolyók az 1849. évi június hó 13-án a város falai között vívott győzedelmes csatában e házba lövettek be. Rábaközi magyar! Mikor a dicső nap ezen emlékeit szemléled, hazafias érzéssel gondolj hősiesen küzdött és elesett honvédeinkre!" 
Az utca szemközti oldalán az 57. számú ház a Városi Könyvtár. A könyvtár 1996-ban költözött be a felújított épültbe. Szolgabírói hivatalnak készült az 1920-as években, s ezért homlokzatát Sopron vármegye címere díszíti. A könyvtár 60 ezres állománnyal rendelkezik (könyvek, folyóiratok, hangzó anyagok, mikrofilmek). 
A könyvtárral szemben nyílik az autóbusz pályaudvarra vezető Kossuth utca. A pályaudvar előtti füves területen a csornai Herczeg Zoltán plasztiká-ját állították fel 1990-es évek elején. A mű Georges Braque egyik festményének gránitba vésett változata. Az archaikus kőpecsét hatású művön jól érvényesül az egymásba fonódó három fej kontúrjainak játéka. 
A Soproni útra visszatérve és továbbra is nyugati irányba haladva az 56. számú házon találjuk Demjén Attila (1926-1973) festőművész emléktáblá-ját. A korán elhunyt, kétszeres Munkácsy-díjas művész ifjúkorának éveiben élt a mai épület helyén álló házban. 
Folytatva utunkat a Szent István tér és a Mártírok tere találkozásához érünk. A Mártírok tere 1. számú épülete az Áfész Rábaközi Áruház-a. Az áruház régebbi részét (épült 1968-70 között) Makovecz Imre építőművész tervezte. Nem tartozik a sikeres épületei közé. Az újabb rész tervezője Albert Tóth János. Épülete ritmusával illeszkedik a régebbi részhez, ennek ellenére egyéni maradt. A 3. számú házon emléktábla. Felirata: "Ezen a helyen állt a csornai autonóm orthodox izraelita hitközség temploma. Csorna város lakossága kegyelettel megőrzi 600 zsidó lélek emlékét." 
A Mártírok teréről nyílik az Arany János utca. Az utca közepén (19. szám) működik az Arany János Általános Iskola. Az intézmény mai épületébe 1988-ban költözött. Az iskolába lépve Turi György Kónyban élő szobrászművész Arany Jánost ábrázoló, az iskola létesítésének tizedik évfordulójára 1991-ben készült domborművét láthatjuk. 
A Soproni út és az Erzsébet királyné utca találkozásánál állt az egykor híres Korona vendéglő. Az országszerte ismert népdalban megénekelt Korona nincs többé. A régi épületet az Áfész lebontatta, s helyébe egy építészetileg nem túl sikeres éttermet és motelt emelt az 1970-es évek közepén. Ezt az épületet a rendszerváltást követően, az 1980-as évek elején már a magántulajdonosa bontatta le. A mai tulajdonos már nem vendéglőt tervez-tetett az elbontott épület helyére. 
Az utca jobb oldalának modern épülete a Matáv 1994. december 29-én átadott telefonközpont-ja (15. szám).Az épület tervezője Fodróczy József, aki kitűnően oldotta meg a funkcionális és utcaképi követelmények összehangolását. Déli irányban továbbhaladva a  29. számú ház előtt  kőfeszület-et találunk, lábánál Mária szobrával. Felirata: "Emeltette Kocsis Márton 1806. Kijavíttatta Kocsis Márton 1871." A 31. számú épület a Postahivatal. 1927-28-ban készült. Egyedi formájával városképi jelen-tőségű. 
Az Erzsébet királyné utca vonalát megtöri a kelet-nyugati irányú Köztársaság utca. Az utcában áll az evangélikus templom. 1930-ban Klemens Antal csornai építész tervei szerint készült. Bejárata előreugró, timpanonban végződik. Az utcai homlokzat párkánya fölött hajfonatokkal díszített attika. Az egyszerű hajó ötszögletű szentéllyel zárul. A tornya a hajó jobb oldalán áll. Alsó részén ovális, felső részén kőkeretes rácsozott ablakok vannak. A tornyot nyolcszögletű sisak fedi. A templom berendezéseit (főoltár, szószék, padok) is Klemens Antal tervezte, a kivitelezésük Nagy Dávid asztalosmester munkája. Az egyszerű oltárt mosdósi Fekete József 1930-ban készült, Jézust ábrázoló képe díszíti. A keresztelőkútat Tászler Gyula készítette. A gyülekezeti terem falán Gey festményének 1866-ban készült másolata. A Papp B. által készített kép Luthert ábrázolja bibliafordító társaival. Ugyanott értékes alkotás Lühnsdorf Károly: Elvégeztetett című grafikája is. 
Visszatérve az Erzsébet királyné utcába, a 69-es szám alatt működik a csornai malom. A Frankl Sándor kereskedő által alapított gőzmalom mai üzemépülete 1899-ben épült. A csornai gyáripar egyik első létesítménye, s így a helyi ipartörténet ma is üzemelő emléke. 
Az Erzsébet királyné utcával párhuzamos utca a Kmety György utca. A 11. számú házon emléktáblát találunk. Felirata: "Az 1848-as szabadságharcosok és Kmetty György emlékére." Az emléktáblát a csornai csata hajnalán városunkba lépő honvédek egyik útvonalán (a nagyutcai kertek alján = Kmety utca) helyezték el. 
Az emléktáblánál nyíló Honvéd utcán folytatva utunkat, a Bartók Béla útra érünk. A kereszteződésben 1757-ből származó Mária-szobor áll. Lépcsőzetre helyezett kockaszerű talpazatból emelkedik ki egy rokokó díszes, felfelé keskenyedő pillér. A pillér tetején szélesebb oszlopfő, s azon a földgömbön álló Mária, kezében a kisded Jézussal. A talpazaton" 1757 H. G." felírat olvasható. Szép kovácsmunka a szobrot körülvevő kerítés. 
A Mária-szobor a Csukás Zoltán Mezőgazdasági Szakközépiskola tanügyi épületére néz. Az iskola főbejárata a Kórház utca 28. szám alatt található. Az intézmény épületeit egy szépen gondozott park veszi körül. Belépéskor az 1939-ben átadott épület tűnik szemünkbe (ma könyvtár, konyha és étterem). A következő építmény a Borbíró Virgil által tervezett, 1942-ben építeni kezdett kollégium. Homlokzatát Fónyi Géza paraszt férfit és nőt ábrázoló értékes mozaikképei díszítik. Az 1968-ban elkészült tanügyi épület előtt az iskola névadójának, Csukás Zoltán akadémikusnak, az állattenyésztés professzorának szobra áll. A mellszobrot 1963-ban Csúcs Ferenc készítette. Az intézmény legújabb épülete az 1988-ban elkészült tanműhely, emeletén tornateremmel. Lépcsőházának első emeleti pihenőjében találjuk Salló István faszobrásznak az iskola 50 éves jubileumára készített alkotását. 
A Kórház utca 2. szám alatt a Margit Kórház épülettömbjei vannak. Az 1915-ben megnyílt kórház főépületének tervezője Jendrassik Alfréd, kivitelezője Vogel József volt. Az 1925-ös pavilonépítést, az 1926-os és az 1989-es bővítést követően a kórház teljes rekonstrukciója 1995-ben fejeződött be. A kórház területén találjuk a rendelőintézetet és a volt járásbíróság épületében a körzeti orvosi rendelőket. 
A Soproni út 59. számú épülete a Hunyadi János Gimnázium, Óvónőképző és Pedagógiai Szakközépiskola. Az épületét 1924-ben emelték polgári fiúiskolának, 1954-ben bővítették és átépítették, s 1987-ben toldották meg nyugati szárnyával. Az épület előtt áll Győri József Pihenő atléta című szobra, amely a Népstadion szobor pályázatán második díjat nyert. A főbejáraton belépve Hunyadi Jánosra emlékeztető táblát találunk. Szövege: "Hunyadi János halálának 500 éves, valamint a gimnázium 10 éves fennállásának évfordulójára. Örökké él, akinek emlékét egy egész nép őrzi! 1957. nov. 30. Hunyadi Emlékbizottság." A polgári iskola, majd a gimnázium tanára, sőt egy évig az államosított intézmény igazgatója volt Király Iván (1894-1987) neves ornitológus. 
A gimnáziummal szemben van a Szent Antal temető. A temető bejáratánál áll a Páduai Szent Antal kápolna. Drinóczy szerint 1727-ben épült. Romantikus stílusát az 1890-es restaurálás során kapta. A torony alatt nyílik a gótikus kapubejáró. Felette tagolt keret, közepén angyalfej domborodik. Hasonlóan kidomborodó fejeket látunk az ablakok fölött, azzal az eltéréssel, hogy a toronytól távolodva a fejek markáns férfifejekké válnak. A párkányzat torony körüli része alatt gazdagon díszített, női fejekben végződő konzolok vannak. A tornyot tagolt főpárkánya fölött hatszögletű sisak fedi. A neogótikus főoltáron Szent Antal, tőle balra Szent Péter, jobbra Szent Pál látható. 
A kápolna homlokzatával egy vonalban feszület áll, magas talpazatán Mária. A talpazaton felírat: "Ezen képet csináltotta két részrűl Csorna mező város A. 1799." A temető bal oldalán, középtájon egy öreg kereszt. A leégett Szent Ilona templom helyén állt. Mai helyére az 1831. évi kolerajárvány alkalmával került. 
A temetőben a csornai csatára két emlékmű és egy sír is utal. A temető nyugati harmadában, balra a főút mellett áll az 1861-ben felállított emlékmű. Az obeliszk csúcsán golyó, a golyón kereszt, az előlapot fémből készült cserkoszorú díszíti. Felirata: "A csornai csatában 1849-ik év június 13-án elesett honvédek emlékére emelte a Rábaköz." A másik emlékmű ugyancsak a temető bal oldalán, annak közepe táján áll. Felirata: "1849. június 13-án a csornai csatában elesett névtelen hősöknek emeltette a Csornai Iparos Társaskör." Ez utóbbi emlékmű közelében van a csatában elesett Wyss osztrák tábornok sírja. A síron nagyméretű kovácsoltvas kereszt. 
A temető bal oldalán, a nyugati harmad közepén találjuk az 1919-es terror áldozatainak emlékművét (lásd a történeti részt). Az emlékmű domborművét Albert Andor szobrászművész készítette. Külön sors adatott meg magának az emlékműnek is. 1925-ben állították, 1945 után elfalazták, 1957-ben lerombolták és 1992-ben helyreállították. 
A temető Csorna számos közéleti személyiségének nyugvóhelye. Többek között itt  nyugszik: Domján Antal aljárásbíró, honvéd huszár őrmester, Sebesy Kálmán premontrei kanonok, nemzetőr kapitány, Laky Demeter premontrei kanonok, nemzetőr főhadnagy, Hajas Gyula főszolgabíró, Hegyfalusi Sugár Sándor nagybérlő, dr. Kokas Lajos kórházalapító főorvos Csorna község, majd Csorna város posztumusz díszpolgára, Tocsik Antal Csorna város posztumusz díszpolgára és a premontrei sírkertben a rend prépostjai, kanonokjai. 
Csornától 5 km-re van a városhoz tartozó Csatári-major. Egykori lakossága (1918-ban pl. 147 fő) mára szinte elfogyott. A településen a város lakóinak telkei, hétvégi házai találhatók. Itt létesült egy a nemzetközi követelményeknek megfelelő kotorék eb versenypálya. 
Csornához tartozik a közúton tőle 13 km-re fekvő Földsziget (földúton kb. 8 km). A Hanság lecsapolása során keletkezett település ma falusias kinézetü. A falunál kezdődik a Fertő-Hanság Nemzeti Park. A park egyik bemutatóhelye az Eszterházy-madárvárta. Első vezetője Király Iván csornai tanár volt. Az épületben a Hanság madárfaunáját, gazdag rovar és lepkefajait nézhetjük meg. A Király-tói erdészházban a hansági erdészet történetét bemutató kiállítás van. (Mindkét kiállítás csak vezetővel látogatható. Egyeztetés a nemzeti park igazgatóságánál: 9435 Sarród, Kócsagvár, pf. 4. Tel.: 99-370-926.) Szigorúan védett terület a Csíkos-éger, amely támasztógyökeres égererdő, a hansági égeresek maradványa. Az ugyancsak szigorúan védett, mai Király-tónál madármegfigyelő torony áll. Arról lehet gyönyörködni a rekettyefüzes rétekben és a nyüzsgő élővilágban. A Király-tó mellett tőzegbányászás folyik. 

A Rábaköz és Csorna	
 fotók 	

	

A Kisalföld e jellegzetes kistája népművészetéről és kézműves hagyományairól nevezetes. Számos műemléke Árpád-kori eredetű.

A Rába	

	

A Rábaköz és a Hanság területe a vizek birodalma. Fő folyója, a Rába egy időben hatalmas kanyarulatokkal folyt a győri torkolatig. A Répce a Hanságban egyesül a Kis-Rábával, s ettől kezdve Rábca néven folyik, és Győrnél ömlik a Mosoni-Dunába.
A vidéket délen és keleten a Rába határolja; nyugaton a Répce, a Kis-Rába folyása mentén a Sopron-vasi-síkság. A felszínt a folyók lerakódásai alakították ki, ez zárja le a Hanság mélyebben fekvő mocsaras vidékét. Észak felé csatlakozik a táj, a Mosoni-síkságon át, a Duna szigetközi területéhez.
A honfoglaló magyarok 906-ban vették birtokukba ezt a területet. A községek nagy része Árpád-kori eredetű. Szép emléke ennek a kornak az árpási-mórichidai és a lébényi templom.
A határvidék védelmére egykor besenyő és székely határőröket telepítettek a XI-XII. században. A besenyő származás emlékét ma is őrzik Rábapatona eredethagyományai, s bizonyítják a lakosok közt ma is kimutatható antropológiai sajátságok. 

Rábaközi viselet	

	

A kézműves hagyományoknak jelentős szerepük volt a táj életében: a XVIII-XIX. században a kékfestő műhelyek termékeinek jelentős szerepe volt a népi öltözködésben, a lakásdíszítésben. A fazekasok a Rábaköz kézművesei között jellegzetes színt képviseltek, központi településük Dör volt. A XX. század közepétől a kézművesség hanyatlott, napjainkban népművészeti szinten éled újjá.
Az itteni emberek a folyószabályozás előtt a lassú áradást is kibíró, sövényfalú házakat készítettek, sőt még az első templomok is így épültek. A hagyományos építészet emlékekeivel, a jellegzetes rábaközi házakkal és kúriákkal még ma is lehet találkozni.
A településkép ugyan megváltozott, de a települések szerkezete és utcahálózata még a múltat idézi. A Rábaközben általánosan elterjedt az út vonalára fölfűződő, úgynevezett orsós útifalu szerkezet. Az "orsó" bővületében áll a templom.
A Rábaköz híres a népművészetéről. A népi táncok közül a kónyi, kapuvári, szanyi verbunk országosan ismert, de legalább ilyen híres a gyertyás legénytánc és a szárföldi dús.
A táncosokon látható festői népviselet méltó helyet foglal el a magyarországi öltözködési kultúrában. Főként hét község őrizte ezt a szép hagyományt az első világháborúig: Kapuvár, Garta, Vitnyéd, Himod, Hövej, Csorna és Szany.

A népi táplálkozás hagyományos ételeit is megtalálhatjuk még, például a legjellegzetesebb süteményt: a rábaközi perecet. A hagyomány szerint közel kétszáz éve sütik. Ünnepi alkalmak, lakodalom, keresztelő, búcsú süteménye, és ajándékozásra is kiválóan alkalmas.

	

	

Kiemelt jelentőségű települések	

	

Csorna; Bágyogszovát

	

Tájegységek a régióban	

	

A Fertő-mente és a Hanság; A Rábaköz és Csorna; A Szigetköz és Mosonmagyaróvár környéke; Az Őrség és a Vendvidék; Győr és környéke; Keszthely és Hévíz környéke, a Kis-Balaton; Kőszeg és környéke; Lenti és környéke; Nagykanizsa és Zalakaros környéke; Pannonhalma és környéke; Rába mente; Répce mente; Répce-sík; Sopron és környéke; Szombathely és környéke; Vasvár és Celldömölk környéke; Zalaegerszeg és Göcsej

	

Régiók	

	

Balaton; Budapest és környéke; Dél-Alföld; Dél-Dunántúl; Észak-Alföld; Észak-Magyarország; Közép-Dunántúl; Nyugat-Dunántúl; Tisza-tó

	

690559