István és Koppány
Valószínű, hogy a kabar hadakat István kabar sógora vezette, még kézenfekvőbb, hogy a besenyők élén a besenyő rokon, Tomaj állt, aki a Balaton északi ...
www.bgrg.sulinet.hu/tant/inf/verseny/Kecskemet/SAMANDOB/g11.htm - 18k - Cached - Similar pages	

István és Koppány
Géza nemsokkal fiának házassága után, amely méltán tekinthető_ 972-ben elkezdett beilleszkedési politikája záróakkordjának, 997 őszén meghalt. Fiára egy véres kézzel összetartott egységet hagyott, a társadalom jelentős része, a térdre kényszerített "bőség" és a szolgasorstól tartó "ínség" egyaránt szemben állt. Nem csoda, hogy amint híre ment a nagyfejedelem halálának, a "régi törvény" ellenében utóddá jelölt Istvánnak erős ellenzéke támadt, sőt lázadás robbant ki ellene.
Elsőként az utódlásnál mellőzött és Somogyországban körülzárt Zerind fia Koppány lázadt fel. Mint "jogos utód", nemcsak a nagyfejedelmí trónra és István életére tört, hanem Géza özvegyét, Saroltot is követelte magának feleségül. Ennek az ad különös súlyt, hogy nomád szokás szerint Géza halálakor az új fejedelem felavatásáig az erőskezű Sarolt kezében volt az uralom. Koppány, követelésével összhangban, először Veszprém várát vette ostrom alá, mely a pád-korban az uralkodó feleségét, adott időben Saroltot illette meg.
István apja halálakor összehívta Esztergomba a főembereket és vitézeket, Koppány támadásának hírét véve pedig seregét mozgósítva maga is odavonult, és értesítette Henrik herceget. A krónika a német Vecellin utódainak elbeszélése nyomán Grannál jelöli meg a gyülekezőhelyet, s. ez torzult a későbbi krónikások tollán Garam folyóvá, holott valójában itt Esztergom német nevéről van szó.
Az esztergomi várban Istvánt egyházi szertartás mellett felövezték a megszentelt fejedelmi karddal. Hogy ez a kard azonos-e azzal a faragott csontmarkolatú, egyenes kétélű karddal, amelyet jelenleg mint Szent István kardját a prágai Szent Vid-székesegyház kincstárában őriznek, nem dönthető el. Egyrészt a kard megmunkálása jellegzetesen István korára mutat, ez s mellette szólhat, másrészt díszítése szegényesebb, mint a X. századi hercegi kardok, s ez inkább arra enged következtetni, hogy István
i király kardjainak egyikéről, de nem a fejedelemavató kardról van szó.
István ünnepélyes felövezését a kor szokása szerint a püspök, bizonyára Domonkos végezte, a rítusnál azonban jelen volt az egész udvar, sőt a felvonult sereg is. 
A családtagokon és a papságon kívül ott voltak a Géza politikáját támogató jobbágyurak vitézeikkel, s az ünneplőket mintegy keretbe foglalta a Hont Pázmány, Orci és Vecellin sváb lovag vezette nehéz fegyverzetű fejedelmi sereg, a testőrség.
Midőn a XI. század végén Vecellin dédunokáinak családi hagyománya alapján írásba foglalták az eseményt, már maguk sem tudták pontosan, hogy István karddal való felövezése milyen rítus alkalmából történt; a felövezés ugyanis - melynek fontos mozzanata volt a kard felszentelése - egyaránt részét képezte az érett ifjúvá avatás, a csatába indulás és a fejedelemavatás szertartásának. A "legényavatás" szertartásán azonban István bizonyára átesett már akkor, amikor apja 15 éves korában utóddá jelölte, s 996-ban már mint karddal övezett vőlegényt adták össze Gizellával. Ami viszont a csata előtti felövezést illeti, ezt közvetlenül az ütközet előtt szokták volt végrehajtani. Legvalószínűbb hogy a felövezés a fejedelemavatás keresztény szertartásának-része volt, hiszen Géza és Sarolt az utóddá jelölést bizonyára a pogány szokásokat idéző pajzsra emeléssel biztosította, s 997-ben egy keresztény fejedelemavatást a keresztény környezet és az adott történelmi helyzet: trónkövetelő fegyveres támadása egyaránt megkövetelt.
A Vecellin-utódok hagyománya szerint István a Koppány ellen induló testőrség élére Hont és Pázmány főembereket (principes) állította, a sereg parancsnokává pedig Vecellin sváb vendéget (hospes) tette meg, s ő volt az, aki a harcban Koppányt megölte. E beállításban bizonyára szerepe van a családi elfogultságnak. A Somogyban birtokot nyert Vecellinnek e harcokban nem lebecsülendő érdemei lehettek, de az fölöttébb kérdéses, hogy egyedül őt állították az "egész" hadsereg élére. A Vecelliriutódok sugalmazta krónikafejezet emellett egy még nagyobb történelmi tévedés elkövetését eredményezte. A pannonhalmi alapítólevél XII. századi "megtoldója" a három német vezérnév láttán úgy fogalmazta meg az István és Koppány közötti csata lényegét, hogy az a "németek és a magyarok között" dúlt.
Arra, hogy István serege milyen elemekből állt, a Somogy megyében csoportokat alkotó törzsi helynevekből következtehetünk, Mivel e katonatelepek etnikuma nagyjából egyezik a Somogyot körülvevő katonaelemmel, a somogyi törzsi helynevekben nagyrészt az István által Koppány ellen vezetett harcosok telepeit láthatjuk. A 4 Besenyő mellett egyedülálló e helyen a 6 Berény és 4 Kér falu; mivel e két törzsi helynévből más megyében legfeljebb 1-2 fordul elő, arra következtethetünk, hogy a besenyőkön kívül az idetelepített, berények és kérek adhatták seregének fő erejét. Rajtuk kívül 3 Örs, 2 Oszlár (alán), 2 Ság és 1 Lándnr (nándor = bolgár) falu enged másféle katonai segédnépekre, 2 Keszi pedig a hasonló nevű magyar törzs vitézeire következtetni. Ha ez nem is jelenti azt, hogy más törzsbeli vitézek nem vehettek részt a harcban, azt kétségtelenné teszi, hogy István seregének zömét a könnyűlovas magyarok mellett besenyők és kabarok adták. Valószínű, hogy a kabar hadakat István kabar sógora vezette, még kézenfekvőbb, hogy a besenyők élén a besenyő rokon, Tomaj állt, aki a Balaton északi partján nyert adományba három falut (Badacsonytomaj, Lesencetomaj,.Cserszegtomaj).
Mindez arra mutat, hogy csak a nehézfegyverzetű testőrség állt javarészt németekből de ezekt is tarkították azok a skandináv-varég zsoldosok, akiknek éppen a som nyugat-tolnai Varang ~ Várong falunévben maradt helynévi nyomuk.
A csata előtt István Szent Márton segítségét kérte, és fogadalmat tett,.hogy győzelme esetén a pannonhalmi Szent Márton apátságnak adományokat tesz. A mainzi vé osT" zént ilyetéri kultusza ugyanúgylehet á mainzi érsek által felszentelt püspök (Domonkos?) hatása, mint Gizella bátyjáé, Henriké, ő ui. később, mint német uralkodó csata előtt a birodalmi szenteket, Móricot és Mártont hívta segítségül. Szent Márton segítségül hívása a Koppánnyal való megütközés hajnalán istentisztelet és a megáldott kard felkötése kapcsán történhetett.
István seregének közeledtére Koppány felhagyott Veszprém ostromával. Koppány hada a somogyi vezér jelentékeny katonai kíséretén kívül felölelhette egy-két pogánysághoz húzó dunántúli főúr hadát.
Az 1500 körül élt ferences Laskai Osvát magyar nyelvű Szent István-officiumában nem tudni, milyen forrás alapján, azt állítja, hogy somogyiak mellett zalaiak is harcoltak Koppány seregében. Ha ez igaz, akkor csak Bulcsú utódairól, a Vérbulcsnembeliekről lehet szó, akiktől Géza elvette nemzetségi központjukat, Zalavárt, s akiknek maradék szállásai köré István a besenyő Tomaj vezért ültette.
Árpád idősebb fiágának az ország más vidékén is voltak a pogány rendet visszakívánó hívei, és ennek megfelelően másutt is történtek kisebb megmozdulások, Koppány hadra kelését azonban olyan gyorsan követte István rajtaütése, hogy még mielőtt az ellenzék egységfrontot alkothatott volna, a vezér és serege megsemmisült. A döntő ütközet bizonyára valahol Veszprém és Várpalota között, zajlott, talán a somogyi út elágazása közelében, Sólyon, ahol 1.2 év múlva egy Szent István vértanú tisztértére emelt kápolnát említenek.
Koppánynak a kalandozó magyarok könnyűlovasságához hasonlítható somogyzalai hada felett Istvan "modernebb" hadserege győzött, melynek törzse olyan páncélos lovasságból állt, mint amilyen Augsburg mellett Bulcsú. és Lél seregét megfutamította, és szárnyait magyar-kabar besenyő könnyűlovasság adta. 
A véres csatában Koppány is elesett. Testét felnégyelték és, négy vár kapujára tűzték ki. Koppány büntetése a pogányság és kereszténység válaszútján lévő magyarság felemás jogi szemléletét tükrözi. A Biblia a levirátust paráznaságnak minősítette (3 Mózes 20:21), a rokon volgai bolgárok X. századi jogszokása szerint pedig a paráználkodó büntetése felnégyelés és a felnégyelt részek kifüggesztése volt.
A 100 évvel későbbi magyar krónikás, aki Istvánt mint győzelmes, kardforgató királyt és a bolgár Keán megölőjét mutatja be, következetes felfogásához, amikor így ír: "Ezt a Koppányt pedig Szent István vágatta négy részre".
Ha alább bebizonyul, hogy Istvánnak semmi köze sem volt egyik "Keán" halálához sem, méltán merül fel annak szükségessége, hogy kritikával olvassuk a krónika szavait. Mivel pedig nincs más forrás, melyet e tárgyban szembesíthetnénk vele, a történeti helyzetet kell mérlegelnünk.
A tragikus esemény hátterében egy családi "háromszög" rejlik, melynek egyik csúcsában Koppány, a másikban Sarolt, a harmadikban István helyezkedik el. 
Koppány birtokolni akarja Saroltot mint asszonyt; ugyanakkor megölni és letaszítani a fejedelemségből Istvánt. Koppány egyéniségére csak a krónikában írt törekvéséből következtethetünk vissza, de ez nagyon kevés ahhoz, hogy jellemrajzot adhassunk róla. A másik sarkponton álló Saroltot annál jobban ismerjük. Híres szép asszony vad, kirobbanó indulatú, ha valaki akaratában gátolja, ölni képes. Kereszténysége felemás: görög-latin vegyülék, de még keresztény nevet sem vesz fel, hanem pogány bolgár nevét viseli. Férje halála után nomád uralmi rend szerint övé a főhatalom mindaddig, amíg az új fejedelem át nem veszi a gyeplőt. S mi a viszonya a másik két főszereplőhöz? Koppány, aki nem ismeri el István fejedelemségét, sereggel le akarja győzni Saroltot, a hatalom gyakorlóját az interregnumban, s erővel feleségévé akarja tenni, ami azt is jelenti, hogy asszonyai egyikévé akarta alacsonyítani. Sarolt fegyverrel áll ellen az ostromnak. Ellenáll, hogy egyetlen fiának biztosítsa a trónt.
A harmadik szereplő egy 17 év körüli ifjú, fiatal házas, aki fejedelemként akar uralkodni, s a felszentelt fejedelmi kardot is azért kötötte fel sebtében, hogy a trónt és anyját magának követelő rokon ellen vonuljon. Ismerjük felnőtt férfi korából a keresztény királyeszmény felé törekvő magatartását, és időskori alakját, de egyetlen kortársi tanúság sincs "tizenéves" koráról. Vajon a gyermekifjú István ideálnak tekintette az eszközeiben éppen nem válogató, de akaratát sikerre vivő és hatalmát öregbítő apját, és kritikátlanul szerette pusztai amazon viselkedésű anyját, s az ő
' szellemükben" cselekedett? Avagy hatása alá kerülve az őt körülvevő papi környezetnek, az udvari püspöknek, Szent Adalbertnal, Radlának és saját ifjú feleségének, generációs ellentét fejlődött ki közte és szülei között? Minderre nem tudunk választ adni. Azt azonban tudjuk, hogy István latin kereszténynek született, s apja keresztény "krállá" akarta tenni, azzá, amivé maga sohasem vált; ennek érdekében olyan egyértelmű keresztény befolyásnak tette ki őt, ami ellentétes volt Sarolt felemás kereszténységével, amely Querfurti Bruno 1008-ban leírt szavai szerint "pogánysággal vegyült..., megfertőzött vallás... rosszabb... a barbárságnál".
Ismerve Könyves Kálmán krónikásának, az ősgeszta írójának azon törekvését, hogy "keménykezű" István-portrét adjon, kevésbé indokolt a szöveg szó szerint vételével feltenni, hogy az ifjú keresztény fejedelem az anyját ért támadásra szülei félpogány szellemében felelt, avagy arra gondolni, hogy az Intelmek szerzője megváltozott, amíg férfivá serdült, - semmint a felnégyelés mögött azt keresni, akinek egyéniségére és felfogására ez annyira ráillik, mint egyező ujjlenyomat. Az ítélet mögött a háromszög legmarkánsabb egyénisége állhat, a személyében is megtámadott, bosszút lihegő anya, aki gyermekének a trónt mindenáron biztosítani akarja.
Az nem tagadható, hogy szabad utat engedett e büntetésmódnak a halálra szánt ifjú fejedelem is, s támogatta az intézkedést a vezérek tanácsa, melynek "főbenjáró" érdeke volt az uralom folytonosságának biztosítása, de megértették az "intést" azok is, akiknek egykori vára kapujára kitűzték a csonkot.
A Székesfehévár kapujára tűzött testrész bizonyára Szabolcs vezér dédunokáinak szólt, Csáknak és nemének, akiktől Géza a várat elkobozta, s akik talán azért nem álltak Koppány mellé, mert magukat nála is jogosultabbnak tartották az uralomra. A veszprémi kalpira tűzött csonk Szalóknak, Ösbő veszprémi vezér leszármazottjának és Koppány Bataton-Bakony környéki híveinek szólhatott, a győri alighanem. Huba, a Rába-partí vezér utódának, Szemerének, végül az erdélyi Fehérvárra küldött testrészből érthettek a rokon Gyulák és a Maros partját járó Ajtony egyaránt.
A testrészek kifüggesztése a négy fejedelmi vár kapujára azt igazolja, hogy Koppány legyőzése után István vitézei.benn ültek az apja által birtokba vett várakban, és Istvan ura lett áz apjatól örökölt egesz országnak. Biztosan rendelkezett a Duna fejedelmi partvonal, az egész Dunántúllal, a nyitrai és bihari dukátussal, sógorsága, révén a középső Tisza vidékkel, az Erdélybe vezető úttal, és Gyulafehérváron is éreztette hatalmát. Fia a pogánysághoz húzók és a német vonallal szemben állók többségben is voltak, a szétszórt ellenzéket nem fogta össze egységes ideológia és politikai célkitűzés, de nem beszélhetünk arról sem, hogy Koppány leverésekor az ország bármely részén egy önálló, István nagyfejedelmet el nem ismerő "ország" állt volna fenn. Erre nincs adat, ennek ellentmond a várakba szétküldött "figyelmeztetés", de az a tény is, hogy Istvánnak hat évig nem kellett fegyverhez nyúlnia.
Koppány leverésével István ország-világ előtt Magyarország egyeduralkodójává vált, és elindíthatta több mint négy évtizedes országépítő munkáját.
A sorsdöntő harcról az akkori világ is tudomást szerzett.
Gerbert, a későbbi II. Szilveszter pápa leveleiből kitűnik, hogy 997 októberében még aggódva várta III. Ottó követeit: milyen hírt hoznak a "szkíta" égtájról. "Ha a szkítákat cserbenhagyjuk, félelem fog el" - írta a császárnak, de novemberre már megérkezett Aachenba a győzelem híre, s ebből, kissé elhamarkodottan azt vélték kiolvasni, hogy a "szkíta népek (gentes)", ill. "igen erős országaik" (1000 körül a fehér és fekete magyarok "országai"-t tartották számon István jogara alatt!) készek a római birodalomba térni.
Forrás: Györffy György: István király és műve, Gondolat, Budapest 1977, 116-121. oldal

f020202020304020204030202030505060607070809080a0b0c0c0c0101010101010101010101010101010101010101010101fff60c00000040092900aa000000000000001900320000000000040000002701ffff030000000000