A város az ország középső részén, a Duna jobb partján, a Dunaföldvárnál kezdődő kanyarulat végénél fekszik, Budapesttől mintegy 110 kilométerre délre, a Mezőföldön. Északról az Imsósi-erdő és a Sánchegy, keletről a Duna, délről az atomerőmű és Csámpa falu, nyugatról pedig az Ürgemező határolja. A város legmagasabb pontja a 103 méter magas löszös domb, a Sánchegy. Az erőmű építése előtt tipikus mezőváros volt. Környékén a vadgazdaságoknak megfelelő erdők találhatók; a Duna a halgazdálkodásra teremt lehetőséget. Az Ürgemező tájvédelmi terület, ahol védett növények és állatok (madarak, kígyók és ritkán látott rágcsálók) élnek. A Sánchegy is tájvédelem alatt áll, mert ez Közép-Európa egyik legnagyobb löszös képződménye.

Lussonium - római kori romkert
A Kr.e. 1. sz. utolsó éveiben Augustus (Kr.e. 27-Kr. u. 14.) császár által meghódított, s később Pannonia provinciaként megszervezett terület határvédelmét az 1. század második felétől kezdve egyre nagyobb számban a Duna mentére telepített katonai táborok látták el. Ezek a táborok eleinte palánktáborok voltak, majd az 2. század második felétől kezdve kőtáborokká alakították át őket, illetve számtalan új tábort is építettek. A Duna mellett húzódó provincia határ (limes) mentén 4 legio-tábor, számtalan segédcsapat-tábor (auxiliáris) és ezek katonasága alkotta a lineáris határvédelmet. Az egyes táborok közötti összeköttetést az út mentén sűrűn elhelyezkedő őrtornyok biztosították.
Lussonium erődje Aquincumtól délre található a mai Pakshoz tartozó Dunakömlődtől kissé délebbre fekvő löszdombon, a Bottyán-sáncon. A római lelőhelyen előkerült leletek alapján valószínűsíthető, hogy a korábbi auxiliáris (segédcsapati) palánktábor már a Kr. u. 1. század derekán, Claudius császár (41-54) uralkodása idején megépült és a 2. században is használatban volt. A kőerőd É-D irányú, kiterjedése 249 m, jelenlegi szélessége 30-50 m.
Ez a terület valamikor fontos folyami átkelő (Imsósi rév) volt. A magyar történelem során több ízben is szerepet kapott, amikor csapatok, seregek vonultak át itt. A legnevezetesebb események 1705-1706-ban játszódtak le, amikor a Rákóczi szabadságharc idején Vak Bottyán generális csapatai keltek át itt a Dunán, és egy palánkerősséget emeltek az egykori római erőd romjain. A hídfő és az palánkerősség birtoklásáért elkeseredett harcok folytak a császári erőkkel, melyek során többször is gazdát cserélt, míg aztán a császáriaknak a második évben véglegesen sikerült kiszorítaniuk innen a kurucokat. A török időkben elnéptelenedett faluba Mária Terézia svábokat telepített. 