Belehalsz

Amikor a levelek a fától
búcsút vesznek, s azok
a szitáló ködben
elmerengnek,
hiányozni fogok neked.

Amikor majd águkat
görcs húzza össze,
fájón ébrednek a
kifosztó öregségre.

S a Föld forog, az
Idő gonosz kalandor

Mert addig mindez
Semmit jelent, amíg
nincs sok jeled!

De lehullsz, mint a
levelek,
leveted a köteled.
Élni akarsz, s abba
belehalsz!