Hangtalan

Hallgat a hegedű,
a lelke megszakadt,
Nincs aki játszana
rajta ma igaz dalt.

Félre a vonóval, ha
hamis a nóta!
Húrjain játszani
tiszta szívvel szabad.

Ma már oly lehangolt
por ül a húrokon.
Vár a feltámadásra
az igazság dalára.

Addig igazság nem lesz,
míg a férges fa gyümölcse kedves.
Lelke az igaznak nem fakadhat dalra
csak, ha betemet mindent az elmúlás hatalma.

Hallod-e a dalomat szépnek?
Látod-e a tisztát fehérnek?
Érzed-e szemedben a könnyet,
Ha rágondolsz a jövő nemzedékre?