Tavasz

Kábán nyitja szemét a hajnal,
Madárfütty nő, minden gallyban.
A mező szőnyegét lüktető zöldre festi
Az ég tavát kékre színezi.
Ujjongó sárgán,mint a napsugár,
Kinyitja szirmát sok virág.
Himnuszát bőven zengi,
Megérkeztem, azt énekli.

Jöttem a málló elmúlásból,
A feltámadó száz halálból.
Vagyok a kezdet és a vég,
Lángoló hév s úttalan tér.
Belőlem támad minden vágyad,
Amit kiélsz az elmúlással.
Epedve hívogatsz,
Hát itt vagyok: Tavasz!