Szégyelném magam. Ő meg ügyetlennek tartana.
Elsősorban fájdalmat érzenék. Kínosnak érezném a helyzetet, dühös lennék a kalapácsra meg a szögre (nem magamra). A szomszéd nevetne, aztán én is viccesnek érezném a helyzetet.
Éles fájdalmat éreznék az ujjamban és dühöt a szomszéd iránt, aki nézésével frusztrált és miatta nem tudtam koncentrálni. A szomszéd szerintem sajnálatot érezne, de kinevetne, mert vicces lenne az egész reakcióm, ahogy fetrengek.
Részemről annyi lenne az egész, hogy ügyetlen vagyok. Valószínűleg a szomszéd sokkal kellemetlenebbül érezné magát.
Azt érezném, hogy a szomszéd szugerált. A szomszéd azt érezné, hogy béna vagyok.
Nagyon precíz kérdés! Most én ütöttem rá az ujjamra vagy övére? Az az érzésem, hogy semelyik kérdésnek sincs relevanciája.
Nem hinném, hogy különösebben zavarban érezném magam, lévén ez olyan dolog, ami akárkivel megeshet. Ebből következően szerintem ez a szomszéd számára sem lenne furcsa.
Hatalmas fájdalmat éreznék az ujjamban, a szomszédom pedig valószínűleg kinevetne.
Fájdalmat éreznék az ujjamban. A szomszédom fájdalmat érezne, az elfojtott nevetéstől.
Azt érezném, hogy kiröhög a szomszéd. Azon aggódna a szomszéd, hogy vajon a tönkre fogom-e tenni a bútorait.
Túl komplex kérdés, hogy megmondjuk mit lehetne érezni. Függ attól, hogy milyen viszonyban vagyok a szomszédommal, hogy éppen milyen hangulatban vagyok, mennyi dolgot kellene csinálnom, stb. Legrosszabb esetben: irgalmatlan dühöt, aztán otthagynám az egészet. Ő attól függően, hogy milyen jellegű ember, meg hogy milyen állapotban van, érezhet megint csak sokféleképpen: dühöt, hogy ott hagytam, kellemetlenül, hogy felhúzott engem (közvetetten), stb. Legjobb esetben mind a ketten nevetünk, aztán megiszunk 1 sört...
fájdalmat éreznék :D A szomszéd meg segítőkészséget.
Én: Hogy baszná meg a rohadt életbe a jó kurva anyját hogy dögölne meg a kibaszott kalapács... *random káromkodás a fejemben a fájdalomtól. Szomszéd: Felszisszenne a gondolattól, hogy milyen szar lehet, mennyire fájhat.
Úgy érezném, hogy iszonyatosan fáj az ujjam, mert valószínűleg tényleg fájna. A szomszéd valószínűleg úgy érezné, hogy segítenie kell.
én: fájdalmat éreznék mert rácsapatam az ujjamra szmszéd: remélem sajnálatot érezne és hozna sört
Nagy fájdalmat és dühöt éreznék A szomszéd szerintem röhögne rajtam és jó érzése lenne.
Elsősorban fájdalmat éreznék, illetve kellemetlenséget is azért mert ügyetlen voltam a szomszéd előtt. A szomszéd valószzínűleg bűntudatot érezne amiért ő hozott olyan helyzetbe amiben én megsebesítettem magamat.
Én fájdalmat érzek, a szomszédom pedig együttérzést tanúsítana, és segítene nekem.
Fájdalmat éreznék,és kis bosszúságot. A szomszédom lelkiismeretfurdalást, szégyent érezne.
Bosszúságot éreznék, különösen azért, mert még ezt el is kell fojtanom más jelenlétében. A szomszédom valószínűleg ijedtséget érezne, hogy akarata ellenére ilyen helyzetbe hozott.
Én fájdalmat és dühöt éreznék, aztán belevágnék a bútorba/falba, majd folytatnám ott, ahol abbahagytam. A szomszédom meg sajnálna, és gondolom felajánlaná, hogy felmossa a vért :) De mindenképp sajnálna.
Fájdalmat éreznék, és mérges lennék magamra az óvatlanságom miatt. A szomszédom sajnálna engem, talán kicsit bűntudata is lenne, mert neki segítettem a baleset közben.
valószínűleg fájdalmat éreznék, a szomszéd meg ha emberből van bűntudatot. (persze talán nem kötné fel magát emiatt:D )
Fájdalmat, meg azt a most még ez is típusú érzést. Ő meg valószínüleg egy pillanatra jól szórakozik, észbekap, majd jön az empátia, a szokásos jól vagy? kérdéskörrel
a) jó szomszéd, baráti viszony Alapvetően fájdalmaz éreznék, a szomszédom meg rövid ijedtség után egy kis vidámságot, aztán együtt nevetnénk az ügyetlenségemen b) szomszéd, akinek udvariasságból segítek Ez esetben is a fájdalom lenne az első érzésem, a szomszédom pedig valószínűleg megijedne, feltehetőleg lelkiismeret furdalása lenne, de megnyugtatnám hogy semmi gond, nem vészes.
fájdalmat éreznék a szomszédom pedig vidáman érezné magát
Én fájdalmat éreznék és dühöt, hogy melléütöttem, a szomszédom pedig sajnálatot érezne.
Fájdalmat éreznék, a szomszéd pedig valószínűleg érezné, hogy talán nem kellett volna a nézéssel megzavarnia.
Fájdalmat éreznék, de nem izgatna fel, benne van a pakliban. A szomszédom talán megmosolyogná, megkérdezné, hogy nincs-e baj, de ebből egyikünk sem kerítene nagy ügyet.
Én fájadalmat érzek, szomszéd örömöt! :)
fájdalmat éreznék elsősorban, és azt hogy szegény szomszéd nem tudta hogy ilyen balfék segítséget hívott. kicsit szégyellném magam hogy nem tudom elvégezni ezt az egyszerű feladatot amit kért tőlem. ő sajnálna, és örülne hogy megkért valakit erre, és nem a saját kezét barmolta szét.
Én: Fájdalmat, meg azt, hogy "Akrvéletbehgybsznámeg". Természetesen ezeket ÉRZEM. A szomszéd: Elsőre megijedne, aztán (valószínűleg) valami megoldást keresne a problémára, vagy legalábbis eljutna oda, hogy "Minden rendben van?"
fájdalmat éreznék a szomszéd bűntudatot érezne
Én fájdalmat érzek, a szomszéd pedig semmit nem érez, mivel nem vele történt meg az eset - de a társadalmi formaságokat követve sajnálkozik, és próbálja kifejezni a nem létező együttérzését.
Fájdalmat éreznék. A szomszéd meg vagy sajnálna, vagy nem érezne semmit.
Szomszéd szerintem segítőkész lenne és rosszul érezhetné magát mert hogy neki kellet volna ezt megcsinálnia. Nekem meg fájna az ujjam.
én fájdalmat éreznék, a szomszédom meg aggódna értem
Egy konkretizált képzelt eset: A szomszéd egy nő, nem rég ismertük meg egymást, eddig kölcsönös szimpátiát érzünk egymás iránt. Ekkor rácsapok az ujjamra (amit elsősorban érzek gondolom, hogy kurvára fájt.) , kicsit kínos helyzetben érzem magam, amiért áthívott, de "bénázom", pedig jó fényben szeretnék feltűnni előtte. Ő ekkor amennyiben empátiával kezel sajnál kissé fájdalmam miatt, és mondjuk kicsit hibáztatja magát, amiért közvetve ezt okozta nekem. Azért konkretizáltam, mert sokkal tágabban is lehetne értelmezni a kérdést, amíg szomszéd személyét és a vele való kapcsolatot nem tisztáztuk kicsit egyértelműbben... Lehetne a szomszéd rokkantnyugdíjas idős férfi is, aki évek óta az őrületbe kerget, mert visszaélve helyzetével, rendszeresen velem végeztet hasonló házimunkákat. Ekkor, ha ő például becstelen személyiségéből adódóan arcátlanul kiröhög, máris teljesen más a helyzet. ("Verd be magadnak, köcsög.")
Én fájdalmat éreznék, a szomszédom az inkompetenciámat érezné.
Én egy kis sajnálatot érezni, a szomszéd fájdalmat érezni. Hogy kéne ebbe belevenni az "érezni" kifejezést úgy, hogy értelmes legyen a mondat? Vagy ragozni lehet? Azt nem írtad oda. A továbbiakban úgy veszem, lehet.
első sorban fájdalmat éreznék az ujjamban. érzelmileg semmit. a szomszéd talán sajnálná
Én fájdalmat éreznék, míg a szomszédomat bántaná, hogy miatta kerültem ilyen helyzetbe.
Nem éreznék semmi különöset a fájdalmon kívül, megesik az ilyen baleset. A szomszédom úgy érezné hogy segítenie kell, megnézné hogy nem esett-e bajom.
Én viccesnek találnám és egy kicsit zavarban lennék. A szomszédom valószínűleg úgy érezné, hogy haszontalan volt hozzám fordulni.
Azt hogy fáj az ujjam, ő meg sajnál, mert fáj az ujjam...
Szánalmat, segítőkészséget mutatnék Rosszul érezné magát, elpirulna
Azt érezném, hogy fáj az ujjam. A szomszéd ezt nem érezné.
aztakurvabüdösfaszátabútorba érzést. A szomszéd is ezt érezné
Fájdalmat éreznék, a szomszéd meg sajnálatot érezne.
én: először enyhén megijednék, aztán fájdalmat éreznék, és ezzel egyidőben valamennyire megalázva és lejáratva érezném magam, hogy a szomszéd előtt ilyen béna voltam, és haragudnék magamra, talán még a szomszédra is, hogy miért nem képes ő maga megjavítani a bútort a szomszéd: bűntudatot érezne, mert ő kért segítséget, és ha nem kéri ezt a segítséget, akkor nem történik baleset
Először is fájdalmat éreznék. Azután lehet kicsit szégyelném magam, hogy még egy szeget se tudok beverni. A szomszéd biztos rosszul érezné magát, amiért szívességet kért, és közben valaki megsérült.
Bizsergést az ujjamban, a szomszéd pedig kellemetlenséget.
Én haragot és egy kevés szégyent éreznék. A szomszédom bizonyosan viccesnek találná.
Viccesnek érezném a helyzetet, a szomszédom pedig együttérzően viselkedne.
Halkan kimondom, hogy auu. Ezután megfogom az ujjam, mennyire erőseb ütöttem rá. Majd ha bírom csinálom tovább, akármilyen fájdalmat is érzek, leküzdöm. Szomszédom valószínűleg együttérezne velem, és mondaná, hogy hagyjam abba, vagy hogy kevesebb dolgot tegyek, de nem hagynám magam erre beszélni.
Azt érezném, hogy talán egy kicsit a szomszédom hibája, hogy most kárt tettem magamban, ő szerintem rosszabbul érezni magát emiatt, saját magát hibáztatná, közbe meg csak egy ártatlan baleset volt.
Pici bosszúságot éreznék és talán még szégyent is éreznék. Ő pedig némi sajnálatot vagy részvétet érezne talán, esetleg még lelkiismeretfurdalást is érezne.
Fájdalmat éreznék és talán egy kis mérget is, mert beégtem a szomszéd előtt. A szomszéd meg szerintem ijedtséget érezne, mert ő hivott és hátha megsérülök miatta
szégyent éreznék. a szomszéd sajnálatot érezne.

én kényelmet,nyugalmat a családtagom meg elégedettséget, nyugalmat
Kellemes megnyugvást,relaxációt és hálát éreznék. A családtagom meg szerintem szeretetet, amit így fejez ki.
Nekem jól esne, mivel a családtagok valószínűleg szeretik egymást, szerintem a családtagomat is jó érzés töltené el, hogy jót tett nekem, jól érezné magát.
Azt érezném, hogy törődnek velem, és ez nagyon jó. A családtag pedig azt érezné, hogy örül, hogy segíthetett.
Én érzésem: Törődés, könnyedség, öröm Ő érzése: segítségnyújtás öröme
Nem igazán tudom, hogy ekkor hogyan érezném magam, mert ilyen még nem történt és velem és nem is tartom valószínűnek, hogy megesne, de ha mégis, szerintem semlegesen állnék hozzá én is és a rokonom is.
Kellemesen érezném magam, a családtagom örülne, hogy hazaértem.
Kellemes hátmaszírozást és törődést éreznék. A családtagom a szagomat érezné, illetve magát fontosnak.
Azt érezném, hogy milyen jó, hogy az ember társas lény és kérnék még egy sört is. A családtagom érezné, hogy jól esik nekem a kényeztetés, valamint a későbbi viszonzás "ígéretét".
"Érezni" {[(Mi a fenének kell bele az érezni kifejezés??? Ettől például dühösnek érzem magam, hogy ilyen felesleges, irreleváns dolgot kérnek tőlem. Pusztán megfogalmazási kérdés, hogy bele tudom-e írni rendesen)]} Hálás lennék, illetve nyugodt, boldog, hogy itt van nekem és hogy segít. Ő érezné a hálámat, boldogságomat, ez pedig neki is kellemes érzéseket generálna. Hasonlóan boldoggá válna ő is.
Örömöt és hálát. A családtag, meg kapcsolattól függően elégedettséget, vagy terhet érezne.
Én: Awwwwwwww, yeeaaahhh Ő: Örül, hogy segíthet valakin aki fontos neki, de azért fárasztó lenne neki.
Nyílván a feleségem az, ezért úgy érezném ez csak a kezdet. Remélhetőleg a feleségem is ugyanezt érezné.
én: melegséget és szeretetet éreznék családtag: az "adás örömét" érzi
Kellemes meleg érzet töltene el. A családtag örömet érezne hogy segíthet.
Én kellemességet és törődést éreznék, a családtag pedig kis sajnálatot amiért annyira elfáradtam a munkában.
Én megnyugvást és boldogságot éreznék, a családtagom pedig szintén örülne, hogy jót tesz velem.
Hálás lennék neki, és érezném a megbecsülést. A családtag örömöt érezne.
Ellazultságot éreznék, esetleg egy kis zavart (sosem maszírozták meg még a hátam). A családtagom elégedettséget érezne, hiszen irányíthatja a világot (pontosabban a hangulatomat) azáltal, hogy cselekszik.
Rendkívül jól esne, hálás lennék neki. Érezném, hogy szeret. Ő meg nyilván szeretetből csinálja, meg elégedettséget érezne, hogy milyen jól esik.
Megkönnyebbülést, ellazulást éreznék, és örömet, hogy valaki foglalkozik velem. A családtagom pedig örülne, hogy segíthet valakinek.
Nyugalmat éreznék, biztonságot és törődést.
Megnyugvást, ő pedig azt, amit akkor érez az ember amikor tudja, hogy segített valakin.
Nagyon kellemesen érezném magam, ugyanakkor kissé kellemetlenül, hiszen nem biztos, hogy kiérdemeltem a kényeztetést és kissé furdalna a lelkiismeret. Családtagjaimmal jóban vagyok, szerintem szívesen tennék, tehát jó érzéssel töltené el, hogy "jót tesz"
ellazulást éreznék örömöt érezne mert ellazíthat
Én elégedettséget és hálát éreznék, családtagom pedig szintén elégedettséget érezne, hogy örömet okozott nekem.
Kellemesen, felfrissülve érezném magam, a családtagom pedig valószínűleg szívesen tenné, ha csak nem érezné magát fáradtnak.
Boldogságot, hogy végre hazaértem a családomhoz, ők szintúgy, hogy hazaértem. Jó érzés otthon lenni.
én úgy érezném hogy megkönnyebbülök, valamint a vérkeringésem felpezsdül és könnyebben mozgok utána. a családtagomnak biztos jól esne hogy örömet szerzett nekem, meg el is fáradna a keze mire jó alaposan átmasszíroz.
Én: Megkönnyebbülést, érezném azt, hogy lazulok, nyugalom van, illetve valaki törődik velem. Családtag: Örömöt, hogy valami jót tehetek a család egyik tagjának.
Én egyszerűen jól érezném magam, mert törődik velem valaki. A családtag és én ezen kívül az egymás iránti szeretetet éreznénk.
Jól esne, nem éreznék semmi különöset, esetleg hálát. A családtagom meg, ha érzi a hálámat, akkor boldogságot. Elég erőltetett.
Megnyugvást éreznék és jól esne Családtagomnak is jól esne hogy segíthet nekem.
én jól érezném magam a családtagom szintén hogy srgíthet rajtam
Hálás lennék, az odaadásért, ellazultabbnak érezhetném magam. Ő az önzetlenség öröméért masszíroz tovább készségesen, de nyílván örül, hogy örülök. Mindkét fél pozitívan töltődik.
Én kényelmesen érezném magam, a családtagom érezné a megkönnyebbülésemet.
Én örömöt és hálát éreznék, a családtagom szintén valamiféle elégedettséget, hogy örülök neki.
hálát és megnyugvás éreznék.valószínüleg valamikor viszonoznám is a családtag fogalmam sincs mit érezne
Nyugodtságot éreznék, ellazulást, családtagom pedig örömöt érezne, hogy végre hazaértem.
Nem tudom hogy érezném magam. Ő úgy érezné hogy kellemesen érzem magam és hogy segít nekem.
Én hálát éreznék, a családtagom szeretet.
Ha ügyesen masszíroz akkor azt hogy jó érzés, ha nem akkor azt h csikiz... azt nem tudom hogy a családtagom mit érez
Érezném, hogy minden felesleges feszültség lekerülne a testemről. A családtag érezné, ahogy a felesleges feszültség átáramlik rá.
eufóriát. imádom a ha masszíroznak. a családtagomnak csak szimplán jól esne
Nyugalmat éreznék, a családtagom pedig jól érezné magát, hogy a segítségemre lehet.
én: kellemes lenne, és hálás lennék, hogy ilyen nagyszerű családtagom van a családtag: feltételezem, hogy örül, hogy segíthet nekem, mivel önként masszíroz
Örömet éreznék, és boldogságot. Nagyon jól esne a törődés. Családtagom azt érezné, hogy most jót tesz mással, és ez a jó tett okozna neki örömöt.
Elégedettséget, törődést éreznék. A családtagom minden bizonnyal örülne hogy én örülök.
Szeretetet éreznék, úgy mint a családtagom.
Felfrissültem a maszírizástól, és megkérdezem őt ne maszírozzam-e meg. Hálát érzek iránta, és köszönetet mondok.
Szerintem a kapcsolattól függ, ha jó kapcsolat van és szívesen csinálná semmi rossz érzés nem lenne benne és bennem sem.
Azt érezném, hogy ez jól esik és hálát éreznék meg törődést. Azt híszem segíteni akarást érezne.
Nagy hálát és szeretet éreznék. A családtagom pedig örömet, hogy segíthet nekem.
nyugalmat és hálát éreznék. a családtagomnak pedig jó érzés lenne, hogy nekem örömet okoz.

Megijednék, hogy nem e öngyilkos akar lenni.
kérdés hogy néz le ha a tájat csodálja (mert a függőhidak alatt általában szép a táj, szlovénia montenegro stb...) akkor 1ikünk sem érezne semmit max kíváncsiságot ha olyan az ember. Viszont ha oylan spleennel bámulna lefelé az m2nknek kínos.
Félelmet éreznék. Kötelességtudat ébredne bennem.Mérlegelnék: érte fussak, vagy az a jobb, ha észre sem vesz? Hogyan tudnám megmenteni? Ha jelzem ottlétem az embernek, megijedne tőlem, vagy dühöt érezne, hogy beleszólok a döntésébe, hogy közhelyekkel győzködöm.
Félelmet és kétségbeesést és tehetetlenséget, hogy most az a z ember öngyilkos akar lenni. A korláton álló teljes nyugalmat, mélabút, apátiát és amotivációt érezne szerintem és egyfajta várakozást, hogy minden nyűgtől megszabadul a nagy ugrás után, ezért szabadságvágy is van benne.
Elgondolkoznék, hogy vajon miért nézi a vízfelszínt, valószínűleg valamilyen problémája van, ami miatt nem érzi jól magát.
Azt érezném, hogy tennem kell valamit, nehogy lezuhanjon. A másik pedig azt érezné, hogy nincs értelme az életének.
Kisebb közöny és némi megvetés, sajnálattal megfűszerezve Ő valószínűleg a legutolsó perceinek a kétségbeesését érzi.
Azt érezném, hogy segítenem kell neki és csak erre koncentrálnék és ahelyett, hogy csak lebeszélném arról, hogy ugorjon, megpróbálnám kideríteni, hogy mik azok az okok, amiért ott áll, és igyekeznék azokra megoldást is ajánlani. Ő gondolom reménytelen és elkeseredett lehet, nem érzi, hogy fontos lenne másoknak, nincsenek céljai az életben.
Elgondolkoznék rajta, hogy vajon le akar ugrani vagy van valami érdekes a híd alatt. A másik ember ürességet érezne, ugyanis romokban áll az élete.
Pánikot éreznék, pörögne az agyam, hogy tudnám megmenteni. A korl.álló emb. a lét értelmetlenségét, a morális nihilt és az élet minden szerepének vállalhatatlanságát.
Azt érezném, hogy segítenem kell egy öngyilkosságra készülő embernek. A korlátról lenéző embert valószínűleg saját problémái foglalkoztatják, nem törődik a külvilággal.
Érezni... "Ez az ember nagy szarban lehet a saját életével.." Késztetést éreznék arra, hogy kiderítsem mi is történt, figyelmet fordítanék rá. Mégis miért áll ott? (Ha öngyilkosjelölt, akkor igaz az előző. Ha nem az, akkor pusztán hülyének nézném, vagy egy zseninek, aki tudja, hogy kell élni) Ha ellenáll (valszeg ellenállna, hogy elmondja, keserűséget érezne, de közben némi örömet is, hogy valaki segíteni akar neki. Mellette örülne, hogy legalább sajnálják. Minden ember szereti, ha sajnálják...) Ha sikerült belőle kiszednem valamit, esetleg rá tudok világítani arra, hogy fölösleges ott állnia és hogy szedje össze magát, akkor úgy érezném, hogy sikerrel zártam egy napot, boldog lennék, hogy tudtam valakinek segíteni.
Én keserűséget éreznék, és valószínűleg ő is.
Én: Megijednék, nem akarnám, hogy leugorjon. Ő: Hatalmas fájdalmat, és reményvesztettséget, és vágyat a halálra.
Úgy érezném, hogy a paraszt miatt nem tudok továbbmenni. Az ember valószínűleg csak a vizet nézi, nem érezne semmi különöset.
én: szép az élet le ne ugorj!!! srác: nincs miért élnem, leugrok
Azt érezném hogy milyen hülye az az ember aki le akar ugrani. A korláton álló személy valszeg világfájdalmat érezne.
Mindketten izgalmat, ijedtséget, talán félelmet éreznénk.
Én elsőre megijednék, aztán megpróbálnék lehiggadni, és megkérdezném őt, miért áll ott. A korláton lenéző ember elkeseredettséget, reménytelenséget érezhet.
A korlátról lenéző kétségbeesést, kilátástalanságot érezne, és azt hogy magára maradt a problémáival. Én elszomorodnék, mert tudom, hogy milyen rossz neki, egyben örülnék, hogy nekem nem ilyen rossz.
Izgalommal vegyes rémületet éreznék. Valami történik végre, de mi van ha bajt okozok? Akarok ebben a helyzetben lenni? Ő másfajta izgalmat érezne. Ha a korláton áll, biztos nem fél attól, hogy leesik.
Én azt érezném, hogy menni kéne innen, mielőtt rám fogják, hogy én löktem be, vagy letartóztatnak hasonlóért. Egyébként ezt utána megbánnám (megbánást éreznék ;)). Ő meg bánatot, elkeseredettséget, reménytelenséget érez.
Bizonytalanságot és zavart éreznék, illetve félelmet, hiszen ha nem tudom meggyőzni, hogy ne ugorjon le, akkor felelősnek érezném magam a halála miatt. Ő elkeseredett lenne, aki nem lát más kiutat a problémáiból.
Terhet éreznék a vállamon, hogy megfelelően reagáljak az adott helyzetre és pozitív kimenetele legyen annak. A korlátról lenéző ember talán félelmet érezne attól, hogy tudja pozitív vagy negatív következményei lesznek annak, hogy valaki észrevette, melyektől tart.
Előtörnének a depresszív kori emlékeim, utána meg az hogy ez csakis az ő döntése kell hogy legyen. Ő valószínűleg most látja be hogy mire vállalkozott, és győzködi magát, racionalizál, hogy leugorjon-e vagy sem.
Félelmet éreznék a feltételezhető szuicid hajlam miatt. A másik ember pedig feltehetőleg mindenfélét érezne, emlékein futna keresztül. Persze lehet, hogy nem szuicid hajlamú, ez esetben lehet, hogy csak kíváncsian kémleli, hogy mi úszott el a vízen.
félelmet, kíváncsiságot éreznék reményt érezne
Kíváncsiságot éreznék, hogy mire készül az ember, ő pedig vagy önsajnálatot érezne, vagy pedig izgalmat, attól függ, hogy mi a célja.
Ijedtséget, hiszen nem tudhatom, meg tudnám-e akadályozni az ugrást. Valószínűleg hihetetlenül le van törve és egyedül érzi magát.
Elméletben közönyös lennék, nem szeretem az öngyilkos hajlamú embereket. Gyakorlatban talán megpróbálnám lerángatni, nehogy utána bűntudatom legyen. A másik ember meg fél, nem biztos abban amit tesz, ha nézelődik, és nem ugrik egyből.
én azt érezném, hogy de jó neki, hogy van annyi ideje hogy megálljon a nagy városi rohanásban és flesselje a tájat. hogy ő mit érez, az nagyban függ a személyiségétől. ha a tények embere, akkor megfigyeli a hajókat, és a partmenti épületeket. ha művészibb beállítottságú, akkor lehet hogy épp egy alkotásához gyűjt ihletet, és csodálja a színeket, a formákat, és egészen máshol jár mint én (aki rohan órára), pedig csak 2m-re áll tőlem.
Én: Normál esetben azt, hogy ott egy ember, és megyek tovább. Ha éppen ilyen lelkizősben vagyok, akkor talán elgondolkoznék azon, hogy milyen lehet neki, mit érezhet, mi lehet az ő története. Vagy valami ilyesmi, ez így kicsit nehéz. Lenéző ember: Végtelen + 1 lehetőség. Passz.
A korlátról lenéző ember kilátástalanságot érez, nagy valószínűséggel le akar ugrani. Én vágyat éreznék arra, hogy odamenjek hozzá, akaratot adjak a küzdéshez neki. Nem éreznék sajnálatot, mert a sajnálat nem vezet semmire, és amúgy sem érzek semmit egy ismeretlen ember iránt.
Nem éreznék semmit. A lenéző ember meg halálfélelmet.
Megprobálnám lebeszélni róla neki meg biztos valami baja van
az ember akit nem ismerek az vagy a halakat nézi, vagy rossz a közérzete, nekem meg semmi közöm hozzá
Ha jól értem: Csórikám magába révedve önnön életének véget vetését fontolgatja. Legalábbis, nekem ez az első gondolatom akkor vele kapcsolatban, ha csak ennyit látok. De mivel csak feltételezgetni tudok az ő érzéseiről elhatározom, hogy odamegyek a magam kiegyensúlyozott vidámságával, és párbeszédbe elegyedek vele, ha már így megsajnáltam.
Én riadalmat éreznék, a korlátról lenéző ember világfájdalmat érezne.
Én kíváncsiságot éreznék, hogy miért nézi a vizet. Ebből a leírásból nem tudom kitalálni, hogy öngyilkos akar lenni, vagy csak figyel valamit, lehet hogy ez az alacsony érzelmi intelligenciám miatt van.
kíváncsiságot, hogy mi a terve az illetőnek a másik ember: a víz folyását tanulmányozza/filozofál/öngyilkos
Félelmet éreznék, hogy le ne ugorjon, míg a lenéző ember valószínűleg határtalan elégedetlenséget.
Szimpátiát éreznék iránta. Ő úgy érezné hogy nyugalomra van szüksége.
Én megértést éreznék, ő pedig nyugalmat.
Nem érezném magam biztonságban, mert félek a magasban. Aki lefelé néz, az nem fél.
a függő hídon nem igazán tudna a korláton állni. elgondolkodnék, hogy miért öngyilkolászta meg magát, de sok könnyet nem ejtenék érte. a korlátról lenéző ember azt gondolná, hogy "húúú bazzeg ez a szar mozog" majd beleesne a vízbe.
Félelmet éreznék, megpróbálnám lebeszélni a halálról. Ő valószínűleg megnyugvást érezne, hogy mostanra lett mersze ahhoz, hogy megtegye.
én: megijednék, mert lehet, hogy éppen le fog ugrani, aztán megijednék, hogy nekem mit kéne csinálnom, ugyanis egyember élete múlhat a döntésemen, és ez nagy felelősség, és ilyen helyzetben még nem volt részem, nem tudom, hogy mit kell ilyenkor csinálni ő: (feltételezve, hogy öngyilkos akar lenni) szerintem közömbös, valami miatt elege lett az életből, és ilyenkor már nem érdekli semmi, legfeljebb ha nagyon elszánt, akkor érzi, hogy sietnie kell a leugrással, nehogy meg tudjam menteni
Először is ijedtséget éreznék, aztán sajnálatot, hogy valaki képes eddig eljutni, majd azt érezném, hogy segítenem kell. A korlátról lenéző ember mindenben csak a rosszat érzi, és azt gondolja, hogy az öngyilkosság a legracionálisabb döntés a problémák megoldására.
Zavarodott lennék, de megpróbálnám kezelni a problémát. A lefele néző ember pedig nagyon rosszul érzi magát.
Aggodalmat éreznék, hogy vajon miért áll ott, próbálnék segíteni. A korlátról lenéző, biztos nagyon rossz érzésekkel van tele
Tériszonyt éreznék. Szerintem a másik ember is, sok ember tériszonyos.
Megriadnék, de ezután megnyugtatnám az érzelmeimet, és elbeszélgetnék vele, hogy miért akar ilyet tenni, majd egy idő után mikor meg van a kellő kapcsolat köztünk visszarendelném, ha tudom. Az érzésem nagyon furcsa lenne, de minnél jobban megpróbálnék azonosulni vele. Renélem az érzése megváltozna, és szimpatizálna velem, majd egy beszélgetés után, visszajönne.
Én félelmet éreznék, aki a korlátnál áll, ő nem tudom mit érezhetne.
Ilyedséget és féltést éreznék. Azt híszem valami végleges pressziót vagy stresszt, esetleg szélsőséges ingerekre való éhséget érezne.
Én nem éreznék semmit, fogalmam sincs őt mit.
(Hülyén érezném magam, mert általában a függőhíd kötélből van és annak a korlátján nehéz állni.... :) ) Ha látnék egy híd korlátján álló embert, akkor vagy azt érezném, hogy szabadságra, szárnyalásra vágyik, vagy azt, hogy ugrani akar. Ő pedig nem tudom, mit érezhet ennek függvényében.
ijedtséget és tanácstalanságot éreznék. a korláton álló ember pedig értelmetlennek tartja az életét, kiábrándult és szomorú.

megvonom a vállam a főnöknek meg valszeg am is rossz napja van szóval biztos mérges, nyúzott, türelmetlen, menstruál
Szégyellném magamat. Dühöt éreznék, azonban később (amennyiben a főnököm úgy bánt velem, ahogy az egy munkáltató-alkalmazott viszonytól elvárható) rádöbbennék, hogy ez a legjobb amit tehetett. A főnököm csalódást és dühöt érezne, mikor észleli a hibámat; de mikor közli velem a kérdésben elhangzottakat már segítőkészségből tenné - hiszen nem rúgott ki.
Dühöt éreznék és haragot, hog ymidnent megtettem és ez is kevés. Ez később csalódottságba és letargiába menne át. A főnököm meg mérges lenne, hogy erre is képtelen vagyok.
Mivel mindenből megpróbálom a legjobbat kihozni, rosszul érezném magam, hogy csalódtak bennem, a főnöknek pedig az a feladata, hogy értékelje mások munkáját, ez emberfüggő, hogy ki hogyan kezeli, aki kevésbé emberbarát, annak ez nem okoz semmilyen rossz érzést.
Csalódottságot éreznék én is, és a főnök is.
Ha főnökök felvilágosodott, akkor nem dühöt érez, inkább a tehermentesség kellemes érzését, mert tudja, hogy többet nem fogja elszúrni az alkalmazottja Én: érezném a túlóra keserű ízét
Abban az esetben, ha a munkám tényleg elfogadhatatlan lenne, jogosnak érezném a véleményét és igyekeznék javítani a munkámon és többet megtudni az aktuális témáról, hogy jobbat tudjak csinálni. Ha a munkám valójában jó lenne, de mégis leszólna, értetlen lennék és kissé szíven ütne, mivel szeretek precíz lenni és effektíven végezni a dolgaim, valamint gondolom kicsit haragudnék a főnökömre, mert feltételezném, hogy azért állítja, hogy rossz a munkám, mert nem vagyok neki szimpatikus valamiért. A főnököm elégedetlen lenne, mert tudja, hogy többre is képes vagyok és bosszantja, hogy a képességeim ellenére mégsem teljesítek.
Bűntudatot éreznék, a főnököm mérges lenne.
Szégyent, dühöt, csalódottságot éreznék. A főnök morcosságot érezne.
Azt érezném, hogy fejlődnöm kell. A főnököm azt érezné, hogy csökkent a stressz szintje.
Mit kéne érezni? Függ attól, hogy mit csináltam, mennyire csináltam komolyan. Ha 10%-on dolgoztam, a főnököm meg nem egy élősködő szadista állat, akkor egyetértenék vele, és keményebben dolgoznék. Amaz meg elégedett lenne magával, hogy a körmömre nézett, illetve hogy az erejét fitogtatja. Ha teljes bedobással dolgoznék előtte, akkor két dolog sejlene fel bennem: tehetetlenség (ebből fakadóan düh, önsajnálat, stb), illetve félelem, hogy elvesztem a munkámat. Ezen felül azt is érezhetném, hogy nem vagyok elég jó egy ilyen munkához. Keserűséget éreznék. A főnököm meg minden bizonnyal alapból dühös lenne rám, ha már ilyet közöl velem. Maximum elégedett lehet, hogy közölt velem egy ilyet.
Csalódott lennék. A főnök érzéseire meg nincs tippem, kötelességét végzi, hogy figyelmeztetett.
Én: Úgy érezném, hogy semmirekellő csődtömeg vagyok aki a munkáját se képes rendesen megcsinálni. Ő: Mérges lenne, hogy egy ilyen szerencsétlennel kell szenvednie.
Azt érezném, hogy nem igazán érdekel. A főnök valószínűleg azt érzi, hogy a munkám elfogadhatatlan, és javítani kell rajta.
én: szarul érezném magam, de a fönököt "elküldeném magamban melegebb éghajlatra fönök: ez a balf*sz már megint nem dolgozik, jó le kell csesznem érzés
Csalódottságot éreznék. A főnök dühöt érezne.
Én szégyent és kellemetlenséget, a főnököm dühöt.
Én először elkeseredettséget és haragot éreznék, aztán elszántságot, hogy bebizonyítsam a főnöknek, hogy nem teljesítek rosszul. A főnököm elégedett lenne, és várná kíváncsian a fejleményeket.
Szégyent éreznék, mert nem feleltem meg az elvárásoknak, annak ellenére, hogy... A főnök úgy érzi, most elégtételt vett a világon, mert megbántott valakit úgy, ahogy korábban őt is megbántották.
Csalódottságot éreznék, hogy nem voltam elég jó. Kis felszabadultságot, hogy kapok visszajelzést. A főnököm valószínűleg kielégült lenne, kijött belőle, ami már régóta nyomja a szívét (egy egyszeri hiba nem váltana ki ilyesmit).
Szégyellném magam, és egy belső késztetést éreznék, hogy rögtön javítsam ki és csináljak tökéleteset. Ha a főnököm érti a dolgát, akkor tárgyilagosan közli mindezt, esetleg sarkall a jobb munkára, vagy kirúg.
Valószínűleg dühöt éreznék, hiszen ez egyáltalán nem jellemző rám, ezért felidegesíteném magam rajta. A főnököm valószínűleg kicsinyességből, irigységből tenné mindezt.
Elégedetlenséget, csalódottságot és tanácstalanságot éreznék, mert bármilyen munkát bíznak rám próbálnám kereteimhez képest a lehető legjobban végrehajtani azt, amiből következik, hogy nehezen tudnék csak rajta javítani.
Valamennyi bűntudatot, amiért nem fektettem bele elég munkát, ha így van, ha meg nem, de ha jól működött, akkor meg csak utálatot, idegességet. Ha meg nem is volt jó, akkor meg legközelebb elhatározom, hogy jobban csinálom. A főnök érzései meg erősen függnek a cég mérete miatt kialakuló személyes kapcsolattól
Mivel igénytelen munkát nem adok ki a kezemből, kis felháborodást, és nyűgöt éreznék, de lévén a főnököm (nekem spec. hozzáértő főnököm van és ért is ahhoz ami az én dolgom), beletörődnék, majd pozitív gondolatokkal, új ötletekkel kellemes hangulatban kijavítanám a hibát. Főnököm feltehetőleg kissé szomorú vagy bosszús lenne, de semmiképp sem mérges.
értetlenséget, kíváncsiságot, dühöt éreznék dühöt, bosszúságot érezne
Dühöt éreznék és elkeseredettséget, főnököm szintén dühöt érezne.
Egy kis szégyent éreznék, a főnököm valószínűleg idegességet érezne.
Ha tudom, hogy igaza van, akkor lenyelem, és odafigyelek, vagy végre felmondok. A főnöknek ez kínos, hátráltathatja a céget.
hát két eset van. ha azért csináltam trehányra mert nem volt időm vagy valami ellenkezett az elveimmel akkor tisztában vagyok vele hogy szar amit csináltam, és már elegem lenne belőle hogy a főnök is ezt mondja, mintha nem látnám a saját szememmel... ha meg direkt olyanra csináltam, akkor meg valószínűleg jónak tartottam, és nem érteném hogy a főnök miért olyan buta hogy nem fogadja el, mert hát én azt jobban tudom hogy én mit akartam csinálni. a főnök mindenképpen mérges lenne rám, mint a főnökök általában lenni szoktak.
Én: Szégyent éreznék. Úgy érezném, hogy most meg lettem támadva, és le lettem rohanva, és én is érezném azt, hogy már pedig ezen tényleg kell valamit javítani. Főnök: Attól függ. Ha nagyon rossz az eset, akkor düh. Ha nem, akkor kicsi idegességet érezne.
Nem érezném magam rosszul, mert a munkám mindig 100% pontossággal végzem, inkább megpróbálom rávezetni a főnököt arra, hogy jó a munkavégzésem. A főnök düh-öt érez.
rosszul érezném magam főnök meg nem tudom hogy érezné magát
én rosszul érezném magam a főnököm is kellemetlen helyzetben érezné magát, mert ilyen dolgokat nem jó mondani
Én szégyent, kis elkeseredettséget, de ha szeretem és meg akarom tartani a munkám, ezzel együtt tenni akarást, bizonyítási vágyat. A "főnökömet" nem ismerem, de érezhet sajnálatot, hogy ezt kell mondania, vagy haragot, felháborodást, akár kárörömöt, ha beteges élvezettel, fenyegető hangsúllyal mondja. Ez a példa is több lehetőséget rejthet kontextusoktól függően.
Én dühöt éreznék, a főnököm pedig cserbenhagyva érezné magát.
Konkrét szituációtól függően dühöt, vagy csalódottságot, esetleg félelmet éreznék. Úgy képzelem, a főnök érzései szintén eléggé függenek a "szidás" hangvételétől.
ez függ a hiba mibenlététől: ha valós, lényegi, akkor felelősséget éreznék a a munkám iránt ha a hiba csak formaság/szőrözés akkor haragudnék a főnökre de nem adnék neki hangot főnök: kisebb hiba esetén csak formális közlés érzelmek nélkül nagyobb hiba esetén haragot, hogy miért nem tudom a munkámat rendesen elvégezni
Kényelmetlenül érezném maga, de érezném, hogy ha nem megfelelően dolgozok. A főnököm csalódottságot, haragot érezne.
Rosszul érezném magam, megpróbálnék mindent megtenni hogy jó munkát végezzek. A főnököm úgy érezné hogy helyesen cselekedett, mert attól fog a munkabeli teljesítményem nőni, ha nem engedi hogy rossz munkát végezzek.
Én igazságtalanságot éreznék, a főnököm csalódottságot.
Ha van valóságalapja, akkor elhatározottságot hogy javítani fogok, ha nincs akkor dühöt. A főnök mérges, mert úgy gondolja rosszul dolgozok, vagy rossz hangulatban van és rajtam vezeti le.
Érezném, hogy valahol elrontottam az életem. A főnököm hatalmat érezne.
Elképzelhetetlen helyzet. Mindig tökéletes munkát végzek. Meg amúgy is én leszek a főnök. De majd igyekszem nem baszogatni a beosztottaim.
Idegességet és dühöt éreznék (pláne ha alaptalan). A főnököm pedig az érezné, hogy magasabbrendű, mint én.
én: el lennék keseredve, mert én tudom magamról, hogy a munkámat mindig a tőlem telhető legjobban elvégzem, és ez nagyon elszomorítana, hogy én kihozom magamból a maximumot, és ez mégsem elég ezek mellett rájönnék, hogy tényleg lehet a munkámon javítani, és elszántságot éreznék, hogy ezt megtegyem, "majd én megmutatom, hogy tudom, jobban is", bizonyítási vágyam lenne a főnök: honnan tudjam? talán büszke lenne magára, hogy kézben tartja a dolgokat, és odafigyel az alkalmazottjaira talán kényelmetlenül érezné magát, hogy ilyet kell közölnie egy alkalmazottal
Ez attól függ, hogy én tudatában vagyok-e annak, hogy rossz a munkám. Ha én is tudom, hogy ellazsálom a munkát akkor azt érzem, hogy igaza van a főnöknek, és össze kell szednem magam. Ha minden tőlem telhetőt megteszek és még mindig piszkál, akkor viszont azt érzem, hogy a főnöknek komoly problémái vannak az életében, amit másokra sugároz ki, és nem veszem annyira komolyan a helyzetet. A főnök gondolom utál valakit leszidni az első esetben, szóval tényleg nagyon rossz munkát végezhetek, amivel feldühítem. A második esetben pedig, mint leírtam valami komoly problémái által érzi magát rosszul.
Kellemetlenül éreznénk magunkat mind a ketten.
Szégyent éreznék. A főnököm haragos lenne
Először dühöt éreznék, utána az lenne a motivációm a jobb munkára. A főnököm nem érezne semmi különlegeset.
Helyzettől függ, megkérdezném mi a baj a munkámmal, majd elmondanám a véleményem róla, és hogy milyen érzések miatt vagyok olyan a munka iránt amilyen. Remélem megértő lenne, ha nem akkor este egyedül elgondolkoznék álláspontjain.
Ha jogosnak érezném nyilván elfogadnám, a főnök pedig csalódott lenne.
Remélem megdöbbenést majd kiváncsiságot éreznék de biztos, hogy szégyent és zavart. Ő meg talán elégedetlenséget és némi índulatot érezne.
Érezném, hogy hibásan dolgozok és törekednék a jobb eredményre, ő elégedettséget, hogy felfogtam.
Csalódottságot éreznék, mert a maximumra törekszem mindig és kíváncsi lennék arra, hogy hogyan tudnám jobbá tenni. A főnököm is csalodottságot érezne, mert nem ezt várta tőlem, vagy ő nem tudta átadni a feladatokat, vagy én nem értettem meg.
dühöt, megalázottságot éreznék. a főnököm csalódottságot.

Kicsit bepörögnék, esetenként be is szólnék. Lehet, hogy szégyelné magát, de szerintem inkább örülne.
milyen nagyon bonyolult ügy az amit a bankban mindenki elött intéznek? vagy kis átlagember átlag gondja vagy házhoz megy a banki alkalmazott...
"Na még ez is" hangulatot éreznék, azonban nem hoznám készakarva az előttem álló tudatára. Az előttem álló teljesen természetesnek venné, ezért jött. Nem keletkeznének érzelmei.
Dühöt és frusztrávcót, hogy megint rossz sort választottam és itt állhatok sokáig. Az előttem lévő örülne, hogy sorra került,bár feszélyezné az,hogy mögötte toporgok.
Mérges lennék, az Ő helyében pedig kellemetlenül érezném magam, hisz másoknak sokat kell miatta várni.
Azt érezném, hogy rossz sorba álltam. A másik ember pedig örül annak, hogy foglalkoznak vele.
Düh! Szólhatott volna, hogy bérletet váltott Ő főbb érzése a sorral kapcsolatban elhanyagolható
Kicsit szerencsétlennek érezném magam, hogy az említett ember mögé kerültem a sorban, de türelmesen végigvárnám, mivel az ő helyébe képzelve magam kényelmetlen lenne nekem, mert feltételezem, hogy mindenki türelmetlen mögöttem, és nem szeretem mások idejét húzni. A másik ember vagy nem zavartatja magát, mert azt a dolgot el kell végeznie és jogtalannak tartaná, ha mások emiatt feldühödnének, vagy ahogy előbb említettem, kényelmetlen lenne neki is.
Semmit nem éreznék, az előttem álló ember kellemetlenül érezné magát, mert miatta sokat kell várni a mögötte lévőknek.
Dühös lennek, hogy már megint megszívtam azt érezném, hogy bántalmazni kívánom az elöttem állót. Az elöttem álló nyílván nem örülne neki, hogy miatta halad lassan a sor, vagy paraszt és nem érezne semmit.
Azt érezném, hogy ó már megint megőszülök, mire én következem. A sorban álló ember örülne, hogy segítséget talál a problémája megoldásához.
Érezni... Az előttem álló ember, ha nem egy domináns egyén, kellemetlenül érezné magát. Ha domináns, akkor nagyról tesz az egészre. Én attól függően, hogy mennyire sietek, felhúznám magam. Avagy nem húznám fel magam egyáltalán. Az is lehet, hogy megkérem, hadd intézzem el a saját, gyors ügyem, ha nincs időm.
Ideges lennék, mert nem halad a sor gyorsan. Vagy semlegességet, vagy kellemetlenül érezné magát.
Én: Beletörődnék a kibaszott hosszú várakozásba ami rám vár emiatt. Ő: Kicsit ideges lennék, hogy sikerüljön rendesen megbeszélni az ügyemet, és megoldani, kicsit sajnálnám a mögöttem állókat és remélném hogy minél hamarabb végzek azért.
Mindketten ugyanazt éreznénk, méghozzá azt, hogy ez a nap már el van baszva.
én: miért pont én fogtam ki ezt... az érzés ő: feltartom a sort emiatt minden tekintet rámszegeződik -> érzés
dühöt éreznék amiért annyit kell sorba állnom. Az előttem álló pedig aggodalmat érezne, hogy vajon sikerül-e elintéznie az ügyét.
Én türelmetlenséget és bosszúságot, az előttem álló ember pedig kis zavartságot az ügy miatt.
Én ideges lennék, amiért később végzem a bankban. Az előttem álló izgulna és feszült lenne, hogy sikerül-e megoldani az ügyet, amikor pedig sikerül, megkönnyebbülést érezne.
Ha sietek bosszankodom a balszerencsémen, ha nem sietek, abban reménykedem, az ügyintéző meg tudja oldani az ügyet. Az ember kellemetlenül érzi magát, mert tudja hogy feltartja a sort.
Általában nem sietek, ezért megnyugvást éreznék, hogy nekem nincs vagy nem csak nekem van ilyen komplikált ügyem. Az ember pedig feszültséget érezne, hogy vajon sikerül-e elérnie amit szeretne.
Én mérhetetlen dühöt éreznék, hogy már megint kifogom a leghosszabb sort. Az előttem álló, amennyiben kicsit is hasonló, mint én, akkor kellemetlenül érezné magát, hogy egy ilyen jó fej és sexy embert feltart, mint én. Ha nem hasonló, akkor meg jó magyar szokás szerint röhög a markába, hiszen ő volt itt először, és sz*rja le a többi embert. (Hozzátenném, hogy a normálisabbja már az elején kellemetlenül érezné magát és szólna a mögötte állóknak, hogy legközelebb jövő szeptemberben végez, álljunk át másik sorba.)
Türelmetlen lennék, és a testbeszédemen, arcomon is látszódna, hogy mit érzek. Az előttem lévő ember (mivel fontos a dolga) valószínűleg le lenne foglalva az ügyével, ezért nagyon arra koncentrálna, kicsit azért sajnálva a mögötte várakozókat.
Az első elérhető tollat az előttem álló ember gerincébe vágnám, majd elintézném a saját dolgomat. :DDD Ha nem lenne más ügyintéző a bankban valószínűleg kis mértékű dühöt éreznék, de nem lenne ez több egy mindennapi apró problémánál amit meg kell oldani. Ha van másik ügyintéző nyilván tarkóig érő mosollyal állok át egy másik sorba megértően.
Ő ideges lenne, amiért nem igazán tudja gördülékenyen elintézni a dolgokat. Engem igazából sose zavart az ilyesmi, mert minden papírmunkás intéznivalóra rengeteg időt felszabadítok, nincs hova sietnem, nincs min idegeskedni. Füles be, zene ON, és valami pihenő testtartás.
Egy kis bosszúságot éreznék, majd vidáman nevetnék magamon (magamban persze), hogy szokás szerint rossz sort választottam. Az előttem lévő ember alapvetően bosszúságot érezne a sok teendő miatt, de feltehetőleg kis lelkiismeret furdalása is lehet, amiért feltartja a sort.
azt érezném hogy kurvára nem fogok odaérni ahova szerettem volna, ha meg nem sietek akkor pedig kis dühöt éreznék hogy kifogtam a leglassabb sort az előttem álló ember pedig idegességet érezne hátulról, mert feltartja a sort, de örömet is érezne mert végre megoldódik a bonyolult ügye
Bosszúságot éreznék, az előttem álló pedig nem érezne semmit, csak a dolgát végzi.
Ha amúgy sem vagyok túl jó kedvemben, valószínűleg idegességet és türelmetlenséget éreznék. Nem hiszem, hogy az előttem álló ember bármit is érezne, ha bonyolult az ügy, jobban teszi, ha arra koncentrál, nem az érzéseire.
Szerencsére türelmes vagyok, de azért fejben elátkozom a személyt. Sokan ilyenkor nem zavartatják magukat, de ha én tartanám fel a sort, nekem kicsit kínos lenne.
azt hogy de jó hogy nem nekem vannak ilyen bonyolult ügyeim. amúgy sem járok sokat bankba, most hogy az évi 1 látogatásom alkalmával többet kell várni nem vág földhöz, legalább megfigyelhetem milyen a bank belülről, hogy rohannak az ügyintézők, és milyen jó nekem hogy nem vagyok olyan mint ők. az ember előttem biztos gondterhelten igyekezne elintézni az ügyét, minden részletre összpontosítva, ezért a mögötte várakozókra ügyet sem vetne.
Én: Türelmetlenséget éreznék (ha sietek, ha nem, akkor nem érdekel), és idegesítene. Emberke: Vagy a dolgával törődne, és nem érdekli más dolog, vagy ha feltűnik neki, hogy feltartja a sort, akkor kicsit idegeskedne, hogy huu, kicsit felhúzza a mögötte állókat, bele kéne húzni.
Én idegességet éreznék - az előttem álló ember semmit, mert nagy valószínűséggel nem érdeklem őt.
Az előttem álló ember boldog lenne, hogy végre sorra került. Én nem lennék boldog.
hát nyugodt maradok mert úgy is tudom hogy ha ezen idegeskedek se lenne jobb az másik ember meg miért közömbösen érezné magát most neki is meg kell oldani a problémáit
az előttem álló ember reméli hogy el lesz intézve az ügye, nekem meg semmi közöm hozzá
Ha van időm: Nincs konfliktus, várok, szeretem, hogy türelmes vagyok és ráérek. Amennyiben rettenetesen sietek: Egy jól átélt gyors "bazdmeg" gondolat (felindult frusztráció) átfut rajtam, majd szolid reményt érzek, hogy hátha új ablakot nyitnak. Őt, ha elég empatikus, kicsit zavarja, hogy feltart, próbálhatja siettetni az ügyintézést, attól is függően mennyire lát idegesnek.
Én érezném, hogy másoknak több problémájuk van, s boldogságot, hogy nekem kevésbé leterhelt az életem. Az előttem álló ember stresszt és nyomást érezne, mert hosszan kell ügyintézővel problémákat megoldania.
Ha nem sietnék sehova, semmit nem éreznék, ha igen, akkor idegességet. Ha az előttem álló ember tisztában van vele, hogy hosszú ideig feltart, feltehetően kínosan érzi magát.
semmi komolyat nem éreznék. a bankban a hosszú sorban állás elfogadott ez előttem álló az ügyével lenne elfoglalva, ha már bonyolult
Nyugtalanságot éreznék, míg az előttem álló, örömöt, hogy az Ő ügyét intézik.
Rossz kedvűen érezném magam, hogy még tovább ott kell várakoznom. Ő úgy érezné hogy minél előbb túl akar lenni az ügyintézésen.
Én idegességet éreznék, ő zavarodottságot.
Ideges lennék hogy meddig kell várakoznom, az előttem álló is ideges hogy, hogy fogja megoldani a problémáját...
Szerencsétlennek tartanám magam, de kivárnám a sorom Valószínűleg semmit
Érezném az egyre inkább elhatalmasodó türelmetlenséget és idegességet. Az előttem álló ember, nem érne rá, hogy érezzen dolgokat.
abüdöskurvaanyádért most kellett idegyere. Remélem ő is átérezné a gyűlöletem.
Idegességet éreznék, hogy miért pont előttem van az az ember aki olyan dolog iránt érdeklődik, ami hosszú ideig tart. Valószínűleg semmi különlegeset nem érezne, mert ő tudja régóta, hogy ezzel a problémával fog a bankhoz fordulni.
én: dühös lennék miatta (ha sietek valahova, akkor nagyon, ha nem sietek akkor kevésbé), de elsősorban a helyzet miatt lennék dühös, nem magára az emberre haragudnék, mert mindenkinek lehetnek bonyolult ügyei, amit muszáj elintézni az előttem álló ember: kínosan érezné magát, mert feltartja a sort, stresszelne
Csalódottságot éreznék, hogy sokáig itt kell még feleslegesen állnom. A másik ember meg teljesen jogosan azt érezné, hogy jött az ügyét elintézni arra való a bank, nem ő tehet róla, hogy nincs másik ablak, ahol a többi embert kiszolgálják.
Haragot éreznék hogy feltartja a sort. Az előttem álló kicsit ideges lenne, hogy mit gondolhatnak a mögötte állók
Nem éreznék semmi különöset, nem foglalkoznék vele. A másik ember koncentrációt érezne.
Várok. Érzéseim nem nagyon lennének feldúltak, ő is ember neki is joga van intézkedni. Nem hiszem hogy a másik ember késztetést érezne, hogy megköszönje várokozásomat.
Ez szerintem teljesen attól függ, hogy mennyire kell sietnem, mennyire lennék stresszes állapotban, ezzel egyenes arányban nőne az is, hogy mennyire éreznék bossúságot.
Türelmetlenséget éreznék és bosszúságot, talán haragot és dühöt is iránta. Ő talán nyomást érezne és zavart majd egyre több stresszt és röstelkedést.
Én nem éreznék semmit, előrántanám a telefonom és híreket olvasnék. Szerintem a másik félt nem érezne semmit, azért ment a bankba, hogy a saját dolgát intézze.
Ha az ember normális, akkor nem éreznék semmi különöset. Ha esetleg értetlen, akkor sajnálnám az ügyintézőt. Ha az ügyintéző egy besavanyodott közalkalmazott, aki az életét is unja, akkor pedig az előttem állót szánnám és saját magamat, mert én is hozzá megyek majd. Az előttem álló ember vagy azt érezné, hogy feltart engem és siet, vagy pont lesz*rja, hogy meddig várok...
türelmetlenséget éreznék. az előttem álló ember kellemetlenül érezné magát amiatt, hogy miatta kell sokáig várnom.

Büszke lennék magamra, és azt hogy nem vagyok felesleges.
örömét hogy leadtam és végre nyugivan a főnök meg biztos nagyon boldog
Elégedettséget éreznék. Hálát a hozzátartozóim felé, hogy megadták a lehetőséget, hogy valaha sikert érjek el a munkámban. Megkönnyebbülést éreznék. A főnököm elégedettséget érezne, büszkeséget érezne.
Megnyugvást és elégedettséget éreznék, a főnököm meg örömöt, hogy megfelelő emberre bízta a munkát és nő a cég és az ő hírneve is.
Jól érezném magam, valószínűleg a főnök is, mert ez az Ő érdeke is.
Boldog lennék és büszke. A főnök is hasonlóan érezne (remélem..)
Főnököm érzi a szabad szemmel látható cash mámorító illatát, én azt nem, de a hétvégém jókedve meg van alapozva
Egy kicsit örülnék, de nem tudnék büszke lenni magamra, sem sokáig örülni, mert természetes számomra, hogy amikor csinálok valamit, akkor igyekszek a lehető legjobban és legeffektívebben végezni azt - vagyis természetes lenne, hogy jól csináltam valamit, és nem érezném annak az ellentétét, mintha valamit rosszul csináltam volna. A főnököm szerintem meg lenne velem elégedve, esetleg kicsit büszke is lehetne rám.
Örömet éreznék, a főnököm büszke lenne rám.
Büszkeséget, sikert, diadalt éreznék. A főnök is örülne a közös sikernek.
Azt érezném, hogy megérte a rengeteg befektetett energia. A főnök örülne, hogy jó a munkaerő, van kire bíznia a bonyolultabb ügyeket is.
"Érezni..." Főnök: örül, hogy ilyen remek beosztottja van. Sikert éreznék, elégedett lennék magammal, hogy valami jót tettem le az asztalra. Motiválna a folytatásra.
Én: Örülnék, hogy valami hasznosat sikerült alkotnom, és sikerült valamit rendesen befejeznem. Ő: Örülne, hogy meg lett a munka rendesen, jól, nincs vele gond, minden jól megy.
Hasonlóan éreznék, mint a négyes pontban, sehogy. A főnök érzése talán az örömmel hozható kapcsolatba.
én: megérdemlem, elégedettség érzés ő: végre egy jó munkaerő,
Büszkeséget és önteltséget éreznék. A főnök örömöt érezne, amiért ilyen jó munkát végeztem.
Elégedettséget éreznék, illetve örömöt, felteszem a főnököm is ugyanezt.
Én elégedettséget és örömöt éreznék, hogy a munkámat értékelik. A főnököm boldog lenne, hogy ilyen jó munkaerővel dolgozik.
Nagy örömet éreznék, és azt, hogy nem hiába élek és dolgozom. A főnök is örülne, mert elkészült a munka, és talán a kapcsolata is jobb lett a beosztottjával.
Elégedettséget éreznék és kis szorongást, hogy ennek a szintnek a későbbiekben is meg tudok-e felelni. Kiegyensúlyozottnak érezné magát a főnök, hiszen minden oké.
Büszkeséget éreznék, meg vmi olyasmit, hogy "én vagyok a király". Szóval meglehetősen elégedett lennék magammal. A főnököm örülne, elégedett lenne, mert talált egy jó munkaerőt, ami ritka manapság.
Elégedettséget és boldogságot éreznék, mert elismerik azt, amiért megdolgoztam keményen. A főnököm is elégedett lenne, hogy olyasvalakire bízta a munkát, aki rászolgált.
Elégedettséget éreznék és megbecsülést. A főnököm valószínűleg szintén elégedett lenne, és nyugodt, hiszen a munkát valaki elvégezte az elvárt módon.
Én igazából semmit, az ilyesmi lepereg rólam. Ő egyrészt ezzel elintézettnek is látja a dolgot, és örül hogy mennyi hasznot hoztam neki
Elismerést és büszkeséget éreznék, tudván, hogy valóban igényesen és megfelelően végeztem el a feladatot. Főnököm megnyugvást, elégedettséget érezne, hiszen neki ezekkel a munkákkal felettesének el kell számolnia, és ez esetben teljesen nyugodtan teheti.
boldogságot, elismerést, örömet éreznék boldogságot, pénz szagot, örömet érezne
Elégedettséget és örömet éreznék, a főnököm szintén örömöt érezne.
Nyilvánvalóan megelégedettséget éreznék, és egy kis megkönnyebbülést, hogy ezt az akadályt is legyőztem. A főnököm pedig örömöt érezne, hogy milyen jó munkatársai vannak.
Örömöt, elégedettséget, boldogságot, büszkeséget. A főnököm is elégedett lenne.
azt, hogy ezt megérdemeltem, és örülnék neki. megkönnyebbülnék hogy letudtam a munkát. a főnököm meg büszke lenne rám, és talán nem én lennék ezek után az első akit kirúgna ha leépítés lesz a cégnél.
Én: Öröm. Boldogság. Elégedettség. Főnök: Elégedettség.
boldogságot éreznék büszkeséget érezne a főnök
Örömet éreznék és büszkeséget, főnököm úgyszintén.
boldog lennék főnök is boldog lenne hogy jó lett a munka
én büszke lennék a munkámra, a főnököm pedig rám
Megelégedettséget magammal, megnyugvást, az eredményes munka örömét érzem, büszke vagyok magamra, ez inspirál további eredményességre. A főnököm örül, hogy ezt mondhatja nekem, büszke, értékes alkalmazottnak tart, szintén elégedettséget érez.
Én érezném, hogy flow állapotban vagyok, és megelégedett lennék. A főnököm kompetensnek érezné magát, hogy jó beosztottakat, és jól irányít.
büszkeséget éreznék a főnök általánosságban jól érezné magát, hogy rendben mennek a dolgok
Boldogságot, magabiztosságot éreznék, míg a főnököm is örülne, hogy megfelelő döntést hozott azzal, hogy rám bízta.
Elégedettnek és boldognak érezném magamat, hogy munkám ennyire jó lett. A főnököm is elégedett lenne.
Én kielégültséget, a főnököm elégedettséget.
Érezném, hogy "na látod, te gyökér, tudok én jól is csinálni valamit" (miután legutóbb elfogadhatatlannak tartotta a munkám). A főnököm érezné, hogy egy csodálatos embert alkalmaz.
Sikert és megbecsülést éreznék. Jól esne, hogy volt értelme a kemény munkának. A főnök elégedettséget és bizalmat érezne, így legközelebb is bízna rám hasonló jellegű munkát.
én: elégedettséget éreznék, büszke lennék magamra, és egyszerűen boldogabb lennék tőle a főnök: örülne, hogy ilyen jó hírt közölhet
Örömet éreznék. Főnököm is biztosan örülne, hogy jó munkát végeztem.
büszkeséget éreznék a sikeres munkámért. A főnököm elégedettséget érezne
Büszkeséget éreznék. A főnököm azt érezné, hogy végre van egy értelmes beosztottja.
Örömet érzek. És megköszönöm, hogy engem bízott meg a feladattal. Szerintem a főnök is örülne, mindenki boldog :)
Megkönyebbülést éreznék, elégtételt és ürességet is talán. Remélem elégedettséget érezne.
Elégedettséget éreznék. Valószínűleg a főnököm is elégedett lenne és örülne.
büszkeséget éreznék. a főnököm elégedettséget.

Ő semmit, mert eza dolga. Én szégyelném magam.
én bosszúságot a fogorvos semmit a fogorvos felesége meg örömöt az ajándék végett amit a sok lyukas fogam árából kap..
Elkeseredettséget, hogy ez fájni fog, és sokba lesz. Szomorúságot éreznék a kezelések után, hogy nem ehetek azt amit szeretnék. A fogorvosom közömbösen adná tudomásomra, tudat alatt pedig örömöt érez, hogy van páciens.
Kétségbeesést és félelmet éreznék a kezelésektől tartva. A fogorvosom semmi különöset, hiszen nap mint nap találkozik páciensekkel.
Fogorvosnak mindegy lenne, csak egy vagyok a sok közül, én egy kicsit rosszul érezném magam, mindenki tart a fogorvosoktól.
Félelmet éreznék. A fogorvos boldog lenne, mert pénzt tud keresni..
Fájdalmat, és kisebb mérget, mert nincs lyukas fogam. Az ő érzései, meg senkit se érdekli, ez a munkája
Félnék. Nagyon nem szeretem a fogorvosi kezeléseket és a legrosszabb gondolatok közé sorolom a fogproblémákat. Úgy éreznék, mintha valamit nagyon rosszul csináltam volna, ami visszafordíthatatlan. (Igazából pont ezt is tettem, nem ápoltam a fogaim.) Erre az érzésre talán az "egy világ omlik össze bennem" kifejezést találom a legmegfelelőbbnek, bár ezt kicsit erősnek érzem. Megrettentene, hogy már visszacsinálhatatlan az az állapot, amiben vagyok, és dühös lennék magara és szidnám magamat, hogy miért nem ápoltam jobban a fogaim, amikor még tehettem volna. A fogorvosnak szerintem meg csak rutin lenne az egész, nem hinném hogy külön érzéseik vagy gondolataik lennének minden egyes páciensükre, maximum azt gondolhatja, hogy "még egy valaki, aki nem mosott fogat eleget", vagy valami hasonló.
Szomorúan érezném magam, hogy így elhanyagoltam a fogaimat. A fogorvosom nem érezne semmit, neki az a munkája, hogy fogakat javítson.
Azt érezném, hogy :"ó a csudába, már megint mennyi időmet fogom elpazarolni". A fogorvosom:"Érzem meg lesz a 3. jacht is"
Azt érezném, hogy ezt megszívtam. A fogorvosnak valószínűleg macerát jelentene.
"Érezni..." Fogorvos: ez a munkám. Esetleg feszült lenne, mert lusta és nem akar nehezebb (?) munkát végezni a pénzéért. Esetleg sajnálna, hogy ilyenen kell keresztülmennem. Én megijednék, hogy vissza kell jönni (gyerekkori élmény miatt több, mint utálom a fogorvoslást), feszült lennék, hogy megint időt kell szánnom egy ilyenre. (Ha visszarendel, ha megcsinálja helyben, akkor lenyelem és kész.)
Szomorúságot, félelmet éreznék. Semleges, ez a munkája.
Én: Nagyon szarul érzem magam. Meg akarok halni. Ő: Mérges lennék hogy miért basszák el a fogaikat ennyire az emberek.
Azt érezném, hogy emiatt megint nem ehetek finom falatokat egy ideig. A fogorvos érezné a pénz szagát a háznál.
én: értetlenségég érzés: de hát én mindennnap 3* mosom ő: na őt is lehúzhatom némi pénzzel... neki ez rutin kell hogy legyen, teljesen semleges érzés mert ha beleélné magát a beteg fizika fájdalmába akkor két hónapig se bírná a munkát
Szomorúságot és aggodalmat éreznék. A fogorvos örömöt érezne, amiért megint pénz áll a házhoz :D
Szégyent és bánatot éreznék, a fogorvosom vagy semmit, vagy kiábrándultságot a világból amiért hiába a munkája, mindig rengeteg lyukas foggal érkeznek a betegek.
Elkeseredettséget és feszültséget, hogy újra fogorvoshoz kell mennem. A fogorvosom nem érezne emiatt az esemény miatt semmi különöset.
Kis félelmet, de megnyugvást is, mert hamarosan megoldódnak a gondok. A fogorvos semmit, ő csak a munkáját végzi.
Nyűgösnek érezném magam. A fogorvosnak ez rutin, ő kis unalmat érezne.
Én halálfélelmet éreznék, reszketnék, hisztiznék, félnék, reménytelenséget éreznék és kiszolgáltatottságot, meg hamarosan sok fájdalmat. (A tesztet picit megmásítja, hogy nekem fóbiám van az orvosoktól és a fájdalomtól meg úgy az egészségügytől.) A fogorvosom, ha jól végzi a szakmáját, akkor semmit sem érezne, ez is csak munka, ha nem, akkor empatikus lenne, sajnálna, segítőkész lenne.
Szégyent éreznék, hogy nem fordítottam elég figyelmet a fogaim ápolására, és ez valaki számára egyértelműen kiderült. A fogorvosom meglepett lenne.
Óriási csalódottságot éreznék, mert alapvető dolognak tartom a fogak rendszeres és alapos "karbantartását. A fogorvosom elképzelni sem tudom mit érezne. Örülne-e annak hogy még egy embert kezelhet vagy sem, nem tudom...
Alapvetően jók a fogaim, de ha mégis, akkor kb csak ez a már megint elmegy egy fél napom anélkül hogy haszna lenne. Őneki meg ez egy rutin dolog, igazából neki sok mindent nem jelent.
Jó érzéssel töltene el, hogy végre be lesznek tömve, nem kell tovább halogatni. (Én szeretek fogorvoshoz menni, amíg nem kell műteni, vagy szurizni, de töméshez nem kell érzéstelenítő injekció). Fogorvosom kissé szomorúan konstatálná, hogy manapság az embereknek sok a lyukas foga.
ha nem ad az orvos fájdalomcsillapítót akkor fájdalmat éreznék a büdös számat érezné + örömet hogy segíthet
Félelmet éreznék, a fogorvosom pedig leginkább semmit, maximum sajnálatot érezne.
Egy kis csalódást éreznék, mert nem törődtem a fogaimmal eleget. A fogorvos valószínű azt érezné, hogy juhú, van munka, vagy pedig dühöt, hogy dolgoznia kell.
Hogy sokkal könnyebb lesz a pénztárcám. Ez van, a fog nem játék, le kell tudni minél hamarabb. A fogorvosnak ez a munkája.
már érezném ahogy remeg a fejem a fúrótól. a gondolat is megfordulna a fejemben hogy ki kéne húzni mindet, és akkor csak egyszer fáj, több gond nem lesz rá. de hát mégis csak fiatal vagyok, fogak nélkül nem lehetne csajozni, náluk az nem előnyös. amúgy is mi a rákért lyukadtak ki, pedig én mindig megmostam? ez a genetika... a fogorvosnak három szó járna a fejében: money, money, money
Én: Nem érezném azt, hogy hű de boldog vagyok, főleg mert a fogorvosnál a sok fájdalmas gyökérkezelések után nem szívesen tartózkodok. Fogorvos: Újabb beteg. Ez a munkája, nem hiszem, hogy nagy érzelmeket táplál. Max. a felelősség.
Én félnék. Hipochonder vagyok, irtózok az orvosoktól és a fehér köpenyektől. El sem mennék a kezelésre. Az orvos nem érez semmit, ez a munkája.
Ez lehetetlen. Egyébként a fogorvos valószínűleg már érezné a zsebében a pénzt.
fogorvos: sehogy mert ez a dolga ha ezen problémázna akkor nem lenne ott én: ha már lyukas akkor jó helyrerakni tehát én se érezném magam roszul
A fogorvosom örül hogy ismét van munkája velem, én meg félteném a fogaimat és inkább elkezdenék fogat mosni
Ha úgy érzem tehetek róla egy enyhe szégyent, egyébként simán csalódottságot, kis félelmet. A fogorvos ha elég empatikus sajnálatot.
Én fogfájást éreznék, is szégyent, hogy ennyire elhangyagoltam a fogaimat. A fogorvos érezne megbecsültséget, hogy látja, hogy így hasznos a munkája.
Én félelmet éreznék, a fogorvosról több mindent el tudok képzelni: a) semmi különöset, mert ez a munkája mindennapos része b) sajnálatot irántam a hosszú kezelés miatt c) valamiféle örömöt, mert sok pénzt keres majd rajtam
idegességet éreznék, hogy miért kell ezzel is foglalkozni, de elfogadnám a fogorvos semmit, mert ez a dolga
Szomorúságot éreznék, míg a fogorvoson nem érezne semmi különöset munkájából adódóan.
Félelmet és haragot éreznék, gyűlölöm amikor fogorvoshoz kell mennem. A fogorvosom közönyösen érezné magát.
Én hibáztatnám magam, a fogorvosom csak azt érezné, hogy több lesz a fizetése ebben a hónapban.
Fogorvos örül mert ez plusz bevétel, én meg minden szempontból negatívan élném meg a dolgot.
Szégyent, hogy hagytam őket megrohadni Lenéző lenne
Előre érezném a fogfúrás fájdalmát. A fogorvos előre érezné, a sok pénzből eredő kényelmet, amit az én szenvedésemért fog kapni.
Nem igazán lepődnék meg, be szoktam néha nézni a számba. A fogorvos nincs mit érezzen n+1-edik kliens.
Félelmet és fájdalmat éreznék, mert tudnám, hogy fájdalmas lesz a beavatkozás. A fogorvos feltehetőleg örülne, mert tudja, hogy az elkövetkező időben legalább én eljövök hozzá és lesz munkája.
én: ideges és szomorú lennék, mert: 1) vissza kell mennem (nem érek rá ilyenekre) 2) fájni fog a kezelés 3) drága lesz a fogorvos: nem érezne semmit, csak a munkáját végzi
Félelmet éreznék, hogy fájdalmas lesz, és haragot éreznék magam iránt, hogy miért nem mostam többször fogat. Fogorvos azt érezné, hogy megint egy felelőtlen ember, aki nem törődik a fogaival, és most hozzá rohangál, hogy tegyen csodát.
Kellemetlenül érezném magam, a fogorvos pedig nem érezne semmi különöset.
Kevés félelmet éreznék, a fogorvos pedig közönyös lenne
Aggodalmat éreznék, a fogorvos pedig semmit.
Visszamegyek egy adott udőpontra. Nem érzem nyűgnek, hogy vissza kell menjek. Az orvos a dolgát végzi.
A fogorvos teljesen közömbös lenne. Én rosszul érezném magam amiért ilyen hanyag voltam.
Ilyedséget és bosszúságot éreznék és sok felelősséget. Ő is talán felelősséget érezne az azútáni állapotomért és elkötelezettséget.
Érezném, hogy igaza van, ezért visszamennék, ő érezné a pénzt.
Nem éreznék semmit, nem félek a fogorvostól és tudom, hogy én mindent megtettem a fogaim védelme érdekében. Valószínűleg az fogorvos nem érezne semmit, ő csak a munkáját végzi.

1 pizza nem árthat úgyhogy m2en elégedettséget 1 kiadós ebéd után
Kicsit hezitálnék, de a pizzát szeretem, utána nem éreznék bűntudatot. A kollégám röhögne az egészen, emiatt nem érezne semmit.
Kellemetlenül érezném magam, hogy ilyen helyzetbe kerültem, a kollégám meg nem hinne nekem és valószínű magára venné a dolgot és megsértődne.
Kényelmetlenül érezném magam, mert ennék egy jó pizzát, de nem szabad,barátnak pedig semleges lenne, ha nem ismerné a problémámat.
Valószínű éhséget éreznék:D Az új kolléga is.
Örülök, mert a pizza tészta, a feltét pedig random Kollégám is örül, mert az óriás pizzát nem tudná egyedül megenni
Sajnálnám, de kihagynám. Egyszer már megesett velem, hogy tartózkodnom kellett ételektől, és eleinte rossz érzés volt, hogy amit eddig nyugodtan ehettem, arra figyelnem kellett, hogy most mégsem lehet, és zavart, hogy ilyen szempontból megfontolóra kell vennem az ételeket. A kollégám megértő lenne.
Szomorú lennék, a kollégám megértő lenne.
Azt érezném, hogy nem ennék pizzát, de elmennék a kollegámmal ebédelni. A kollegám érezné, hogy fontosak a kompromisszumok.
"Érezni..." A pizza zsíros? Két lehetőség van: keresünk egy egészséges pizzázót, ahol kevés zsírral készítik, tuti van ilyen :) Ha nincs, akkor szomorú lennék, hogy egy jó pizzázást kihagyok. Elmondanám az okát, amaz sajnálna egy kicsit. Ha ragaszkodik egy közös evéshez, akkor keresne valamilyen másik opciót. Avagy én keresnék egy megoldást. Motivációt éreznék, hogy olyat tegyek, amivel a zsíros ételekhez vissza tudok térni. (Futás mondjuk?? Utána néznék, mit lehet tenni)
Vágyat a pizzára, de kötelességtudást is.
Én: Nagyon sajnálnám, hogy nem ehetek pizzát, de elmennék vele, csak mást ennék. Ő: Sajnálna, hogy nem ehetek pizzát.
Lévén, hogy nem szoktam megfogadni a tanácsokat, nagyon jól érezném magam és megenném a pizzát. A kollága is jól érezné magát, ha már engem hívott el.
én: király ingyen pizza, érezném az arcomon a háziorvos maró tekinteté kolléga: nem értené meg miért nem megyek érzés (amíg el nem mondom neki hogy az orvos az oka)
Bűntudattót éreznék amiért pizzát eszem maikor nem szabadna. A kollégám közömbösséget érezne.
Csalódottságot éreznék amiért nem ehetek pizzát, ha mégis eszem, akkor viszont bűntudatot is. A kolléga örömöt amiért elfogadtam a meghívását.
Enyhe szomorúságot éreznék, hogy nem ehetek pizzát, de szólnék a kollégámnak, hogy én pizza helyett salátát ennék. A kollégám ezt megértené, és örülne, hogy elkísérem enni.
Kis bűntudatom lenne, de elmennék, mert az új kolléga fontosabb, mint egy pizza. Az új kollégám örülne, hogy közelebb kerülhetett a már ott dolgozókhoz.
Kisértést éreznék és szomorúságot. A kolléga csalódott lenne és kedvetlen ezután mindenhez.
Enyhe bűntudatot éreznék, vagy leginkább semmit, mert alapos és logikus mérlegelés eredményeképpen döntenék, hogy elmegyek vagy sem, így nincs ok a megbánásra és/vagy bűntudatra. Szóval igen, inkább semmit. A kollegám, miután az egészről semmit sem tud, nyilván semmit.
Vívódnék belül, hiszen szeretem a pizzát, de az egészségem is fontos. Tehetetlenséget éreznék. Az új kollégám értetlenkedne, hogy miért nem tudok gyorsan válaszolni.
Nagy mértékű bánat lenne rajtam úrrá (éreznék), bármilyen étel fogyasztásának mellőzését is javasolná az orvosom. A kollégám érezhetné akár kellemetlenül is magát, hogy nem tudott erről a problémámról, és tarthat tőle hogy rosszul érint engem, ha el kell utasítanom az ehhez hasonló ajánlatokat.
Azt, hogy kompromisszumot kell kötnöm valahol máshol az étrendemben ma-holnap-holnapután. Különbenis mindketten jó benyomást próbálunk tenni a másikra, úgyhogy ilyenkor azért illik pár kimondatlanul elvárt dolgok teljesíteni.
Sok mindenki tanácsolja ezt, de ez nincs rám hatással. Örülnék, hogy pizzázni hív és lelkiismeret furdalás nélkül fogyasztanám pizzámat. Új kollégám feltehetőleg izgatott lenne (ha még nem ismerjük egymást), de feltehetőleg örülne, hogy új embert ismer meg.
Vágyat éreznék, a kollégám pedig barátkozni akar (nem tudom, ezt milyen érzés írja le a legjobban).
Egy kis lelkiismeret furdalást éreznék, mivel ki nem hagyok egy pizzázást. Legfeljebb nem zsírban tocsogó szalámisat rendelek. Az új kollégám pedig örömöt érezne, hogy elfogadtam a meghívását.
Manapság mindenhol van más választható kaja is. Sajnálnám mert jó a pizza, de akkor ennék egy salátát. Emiatt nem ráznék le egy új kollegát, rosszul esne neki.
a pizza nem zsíros örömöt éreznék, örömöt a kollléga
ah a pizzában nincs is sok zsír, egyszer bevállalhatom, majd este csak kekszet eszek, meg fekvőzök hogy elégessem gyorsan. a kolléga meg valószínűleg éhességre utaló jeleket kapna a gyomorközeli receptoraiból, mely táplálékszerzésre sarkalló érzéseket fejt ki benne.
Én: Szörnyű ember vagyok, de a pizza meg szörnyen finom :D kicsit utálnám magam. Kolléga: Ha elhívott, akkor valószínűleg nem tud róla.
Ehhez a problémakörhöz nem társítható érzelem.
Éhséget éreznék, majd ennék egy kis pizzát. A kollégám nem érezne semmit, honnan tudná, hogy nem szabad zsíros ételeket ennem?
én: kellemetlenül hogy nem ehetek pizzát de vele mennék kolléga: mivel elmennék vele ezért nem érezné magát rossszul
én kellemetlenül érezném magam hogy nemet kell mondjak, ak kollegám pedig ezt kénytelen lenne elfogadni
Ha valóban érezném a komoly indokoltságot az orvos szavai mögött, sajnálnám, hogy nem ilyen egyszerű a helyzetem egy pizzázással, és valószínűleg csalódottan lemondanám. A kolléga (ha elég empatikus), ha elmesélem az esetem, kicsit bűntudata lehet, hogy nem tudott tekintettel lenni az felmerülő problémáimra.
Én azt érezném, hogy túl empatikus és nem eléggé saját érdekeimet és utasítást követő vagyok, amiért elmegyek pizzázni. A kollégám érezné rajtam a feszengést, hogy keveset akarok enni és talán vele lenni Pizzázás közben.
Olyan helyet keresnénk, ahol nem zsírosra készítik a pizzát, és mindketten örömöt éreznénk, hogy megoldottuk a problémát, és ehetünk egy jót.
semmit se éreznék.megköszönném a meghívást, közölném, hogy nem ehetek zsírosat, de elmennék vele és nem pizzát ennék valószínűleg egy pillanatra sajnálna, hogy kimaradok, de aztán ezt is csak egy tulajdonságomként kezelné
Rossz kedvű lennék, míg kollégám csalódottságot érezne.
Kellemetlenül érezné magamat amiért le kell mondanom a meghívást, de tudnám hogy ez szükséges. Az új kollégám úgy érezné hogy csak kifogást keresek.
Én hálát éreznék, és ennék egy salátát, a kollégám pedig csupán csak jól érezné magát.
Igazából alapból próbálok tartózkodni az egészségtelen ételektől, de amikor pizzázni hívnak mindig rossz érzés és kísértésbe esek mert szeretem a pizzat nagyon :)
Számításaim szerint finom pizza ízt. Kollégám úgyszintén.
Ó jaj. Mióta zsíros a pizza? De ha szalonnasütésre hívna is elmennék. Nem igazán érdekel, egy házi orvos, aki 90%-os valószínűséggel minden tünetre felír valami antibiotikumot, meg C vitamint. Majd szólok, ha bajom van.
Nagyon rosszul érezném magamat. Vívódnék önmagammal. A kollégám sajnálatot érezne és megkönnyebbülést, hogy szerencsére nem neki kell mellőznie a pizzát.
én: lelkiismeretfurdalást éreznék először, hogy nem fogadok szót a dokinak, de aztán hamar túltenném magam rajta, mert tudom, hogy egészséges vagyok, és sportolok eleget, úgyhogy nem gond az a pár plusz kalória a kollégám: mivel nem tudja, hogy nekem nem szabadna pizzát ennem, ezért teljesen átlagosan érzi magát, lelkesen építi velem, mint új munkatárssal, a kapcsolatát
Azt érezném, hogy egyszer egy kis kihágás még nem borít fel mindent, ezért örülnék, hogy a kollégámmal kikapcsolódhatok, és beszélgethetek kicsit. Ha a kollégám tudná, hogy nem ehetek zsírosat, akkor biztos nem hívott volna el, tehát nem tud róla, ezért biztos csak jobban meg akar ismerni, azért hívott el.
Kellemetlenül érezném magam, a kolléga pedig izgatottan érezné magát.
Rosszul érezném magam ha nem mennék,ugyanúgy mint az új kolléga, aki azt gondolná hogy mert új azért nem megyek el vele
Éhséget éreznék, az új kollégám pedig egy új barátság kezdetét.
Elmondanám, hogy nem ehetek olyan ételt, és egy kompromisszumos megoldást választanék, amely mindkettőnknek jó. Szerintem mindketten jól érzenénk magunkat.
Ha elmagyaráznám miért nem ehetek pizzát, a kolléga biztos megértené.
Csábítást éreznék, kísértést az ízekre. Ő ha tudatom vele akkor talán kis zavart utánna.
Érezném, hogy nem kéne, mégis elmennék, szerintem a kollégám se félne, hogy feldobom a talpam egy pizzától.
Kicsi sajnálatot éreznék, mert szeretem a pizzát, de az egészségem fontosabb. A kollega megértést érezne, mert elmagyaráznám neki ahelyzetet.

Szét ütnék valamit. Nagyon csalódott lennék.
valószínűleg ha komolyan vállalkozásba gondolkoznánk akkor nem pár napig terveznénk hanem előtte alaposan definiálnánk hogy mit is akarunk megvalósítani, ha dumálgatunk valami vállalkozásról rá 2 napra szólna a srác hogy mégse akkor semmi különösebbet nem éreznék meg a srác se miután látja hogy én nem pattogok adolgon
Beletörődést éreznék. Előfordul ilyen. Ha ez egy eldöntött dolog volt, megbeszéltük; akkor a barátom sajnálatot érezne.
Csalódást és dühöt. A barátom meg félne attól, hogy utálni fogom.
Csalódást okozna nekem, valószínűleg neki is és nekem se esne jól.
Csalódottságot éreznék, a barát pedig remélhetőleg szégyelné magát.
csalódottságot érzenék, de az, hogy a másik mit érez, az már emberfüggő
Csalódott lennék, hogy mégsem visszük véghez a tervünket, valamint a bizalmam is meginogna minimálisan, mert egy üzleti vállalkozás azért mégiscsak egy nagy ügy, és nem tetszene, hogy a barátom visszalépne attól, ami akár megváltoztathatná az életünket, úgy, hogy már elköteleztük magunkat mellette. A barátom rosszul érezné magát, mert cserben hagyott, és valószínűnek tartom, hogy annak ellenére, hogy szerinte az volt a jó döntés, hogy visszalépjen, kényelmetlen lenne neki lemondani.
Kicsit csalódottnak érezném magam, a barátom kellemetlenül érezné magát.
én:Csalódottság, düh. Haver lelkiismeret furdalást érezne.
Csalódott lennék, de elfogadnám, mert ez nehéz döntés. A barátom, tudná mit érzek.
Csalódottságot, haragot éreznék. Ő a személyiségétől függően érezhet szégyent vagy közönyt
Csalódottságot, bosszút. Valszeg ugyanezt érezné a barát is.
Én: Szomorú és csalódott vagyok. És kapja be. Ő: Nem tud semmit, nem ért semmit, össze van zavarodva, utálja az életet.
Mivel csak elhatároztunk nem is éreznék különöset. A barát valószínűleg nem érezné jól magát.
én: az a szemét átvert, becsapódóttság érzés ő: nem lenni neki se kellemes érzés mert kicsit átvert
Csalódott lennék az üzlet bebukása miatt. A kollégám valószínűleg aggodalmat érezne.
Csalódottságot éreznék, illetve kiváncsi és zavart lennék miért gondolta meg magát. A barátom kellemetlenül érezné magát amiért ilyen helyzetbe hozott.
Csalódottságot éreznék, és haragot, hogy lemondta, de rögtön utána megérteném őt, és örülnék, hogy még az elején szólt. A barátom szomorúságot érezne, hogy mégsem tud belevágni a vállalkozásba.
Csalódottságot éreznék, és módfelett elgondolkoznék, miért lépett ki. A barátom érzéseinek kitalálásához ismerni kellene a körülményeket.
Csalódottságot éreznék. A barát pedig bűnbánatot.
Ez attól függ, már adtam neki pénzt, vagy az ügybe pénzt, vagy sem. Ha nem, akkor kis dühöt éreznék, hogy miért ilyen megbízhatatlan, de elfogadnám. Ha igen, akkor aggódnék, hogy vissza kapom-e a pénzem. Ő valószínűleg bűntudatot érezne, vagy legalább kellemetlenül érezné magát.
Rövid időre biztosan ideges lennék emiatt, mert nem szeretem, ha valaki döntésképtelen, vagy legalábbis hamar változtatja a véleményét fontos kérdésekben. A barátom ezt érzékelné, ezért próbálná kimagyarázni magát, talán némi szégyenérzet lenne benne.
Zavartságot, bizonytalanságot éreznék amíg nem tudom meg a pontos okot. A barátom érezheti magát kellemetlenül vagy akár semmiféle érzést nem váltana ki belőle. Mindkettő embertípussal találkoztam már.
Én csalódnék benne, bár a mértéke erősen függ az eddig belefektetett munkámtól. Ő meg valószínüleg kerülne, és tartana attól, hogy ez hogy fog kihatni a kapcsolatunkra.
(Számomra nem reális, hogy ilyen előforduljon, de azért megpróbálok releváns választ adni) Csalódottan érezném magam, majd végiggondolva, hogy lehet mégis a barátomnak van igaza, elmúlna a rosszkedvem. Barátomat feltehetőleg furdalná a lelkiismeret.
dühöt, csalódottságot, bosszúságot éreznék gondolom semlegességet, talán megbánást érezne
Csalódottságot és dühöt éreznék, barátom pedig szégyen érezne.
Csalódottságot éreznék, mert biztosan beleéltem volna magam akkorra, a barátom pedig kicsit zavarban lenne és kellemetlenül érezné magát, hogy nem tartotta a szavát.
Kicsi csalódottságot, attól függően, hogy mennyi realitása lett volna a cégnek. Ha nem lett volna biztos a dolog, megértem. Inkább biztosra megy a barátom, nem mert beleugrani.
Én: felbaszódnék, Barátja halálfélelmet, mert megölném
azt, hogy gyáva, vagy tud valamiről amiről én nem, és nem akarja elmondani, de biztos benne hogy a közös biznisz bukás lenne. csalódnék benne, és az biztos hogy vesztene a szememben a fényéből. azok után jobban megválogatom majd hogy milyen ügyeimbe avatom be. első dolog ami eszembe jutna hogy meg kéne csinálnom mindent egyedül, és utána a képébe tolni hogy nézd milyen sikeres lettem nélküled! ő meg fene tudja... érezzen amit jónak érez.
Én: Kicsit azt érezném, hogy "Kösz...". Ez nem tudom milyen érzés. Barát: Kicsit érezné azt, hogy ez annyira nem egy szép dolog, de barátok vagyunk, túléljük.
Én ideges lennék, de ezt nem mutatnám ki, mert a társadalmi formaságok megkövetelik a higgadt "jaj hát persze semmi baj" közlését. A barátom kényelmetlenül érezné magát, hogy kellemetlenséget okozott.
csalódottságot, szomorúságot.. a barátomnak meg szégyenérzete lenne, és nem merne a szemembe nézni a kis mocsok.
nem esne jól de hát az ő döntése barátom kellementlenül érezhetné magát
én csalódottan érezném magam a barátom pedig kellemetlenül
Értetlenséget, csalódottságot, meg akarnám vele beszélni az okát. A barátom valószínűleg szabadkozna, ha jó oka van rá magabiztosságot érez, és meg akar győzni.
Én megkönnyebbülést, hogy még sem kell üzleti vállalkozásban tevékenykednek. A barátom bűntudatot, hogy ilyen gyakran kell a véleményét változtatnia és esetleg ezzel hamis ábrándokba ringatni embereket.
Először meglepődést, utána dühöt vagy csalódottságot éreznék attól függően, hogy van-e a barátomnak megfelelő indoka. A barátom a beszélgetés során valószínűleg kínosan érezné magát.
csalódottságot éreznék, de tudnám ,hogy valószínűleg jó oka van rá hogy kiszáll a barát kellemetlenül érezné magát, hogy eltért a megbeszéltektől
Csalódottságot és haragot éreznék, a barátom pedig megbánást.
Csalódottságot éreznék. A barátom szomorú lenne amiatt hogy vissza kellett lépnie.
Csalódott lennék, ő meg kellemetlenül érezné magát
Csalódttságot, megpróbálnám rábeszélni Egy kis szégyent
Érezném, hogy a barátom nem elég bátor közös életünk beindításához. A barátom nem érezné magát elég bátornak.
elindítom egyedül, amúgy sem szeretek osztozkodni. De remélem ő szarul érzi majd magát.
Úgy érezném, hogy átvertek és nem tartanám fairnek. A barátom úgy érezné, hogy nagy kő esett le a válláról, mert el tudta velem fogadtatni, hogy ő kihátrál a megállapodásunkból.
én: határozottan csalódott lennék a barátom: sajnálná, hogy csalódást kell okoznia (ha tényleg igaz barát)
Megkérdezném, hogy miért gondolta meg magát, hátha meg tudom vagy ő meg tud győzni. Barátom biztos félelmet érez a kockázat miatt, amit hordozz egy üzleti vállalkozás.
Csalódottságot éreznék, a barát pedig kellemetlenül érezné magát.
Késztetést éreznék, hogy meggyőzzem, hogy megéri belevágni. A barátom kínosan érezné magát a bizonytalansága miatt.
Megkérdezném miért adta fel, miért lépett vissza. Lehet hogy cserbenhagyottnak érezném magam.
Csalódott lennék, hogy a barátom nem bízik meg bennem.
Kiváncsiságot és csalódottságot éreznék. Ő talán kétségek utáni megkönnyebbülést és lelkiismeretfurdalást érezne.
Csalódottságot és haragot éreznék, mert megbeszéltünk valamit és bíztam benne. De nem törnék össze, mert tudom, hogy megoldom a gondjaimat mindig. A barátom biztos tartana tőlem és nem szeretne velem találkozni egy darabig.
dühöt, csalódottságot éreznék. a barátom szégyenkezne.

ha tényleg rohadt gazdag család akkor megtudnám érteni és engesztelésül kérnék 1 audit xd
Meglepődötten érezném magamat. Örömöt is éreznék, hogy akkor valószínűleg nem lesz az esküvőnek személyes, illetve anyagi akadálya. Magamban kis feszültséget éreznék, mert minél magasabban pozicionált egy család a hülye rokon(ok) annál hülyébb(ek), szőrszálhasogatóbb(ak), okoskodóbb(ak), és persze még jobban figyelik az ember minden mozdulatát. Bizonytalanságot éreznék nem tudnám, hogyan fogom kezelni a helyzetet, mert nekem a hülyeség mindig is nagyon fájdalmas dolog volt, azonban kötelességemnek éreznem az adódó szituációt a helyén kezelni, többet érne számomra a párom, és a szűk családi kör véleménye. A kedvesem felszabadultságot érezne, és izgatottságot, hogy milyen lesz a bemutatkozás, azonban büszkeséget érezve kelne harcra ő is a szurkálódó kérdésekkel.
Örömet éreznék hogy kastélyban élhetek és a kutatásaimra lesz bőven pénz.A feleségem meg örülne, hogy ilyen nagyszerű ember veszi el és megkönnyebbülne, hogy elmondhatta legnagyobb titkát.
Kellemes csalódás, jól érezném magam, ahogy a választottam is, hiszen tudja, hogy nem a pénze miatt szeretem,
Nem éreznék semmi különöset, ugyanúgy szeretném, remélem a kedvesem is.
Ugyanazt, mint azelőtt. Semmi se változna, de ő meg örülne, mert nincs bennem méreg, mert nem mondta el korábban.
Tiszteletben tartanám az akaratát, és jogosnak tartanám a véleményét, nem éreznék semmi negatívat iránta. Ő, szerintem elképzelhető, hogy kicsit kényelmetlenül érezze magát, mert nem mondott el valamit, ami valakinek fontos is lehet.
Megértő lennék, a barátnőm megkönnyebbülést érezne, hogy végre elmondhatja nekem a titkát.
Azt érezném, hogy kiérdemeltem a világ legtökéletesebb nőjét. A menyasszonyom megnyugodna, hogy nem haragszom az elhalgatott információ miatt.
Örülnék neki. Kíváncsi lenne a reakciómra.
Elfogadnám, bár kicsit csalódottnak érezném magam. Ő biztosan megnyugodna, hogy ez nem okoz problémát
Ugyanolyan szerelmet, mint eddig, és ő is.
Én: FUCK YEAHH. Csak még jobb lenne az amugy is tökéletes életem. Ő: Örülne és mindennél boldogabb lenne, hogy tökéletes élete van.
Az érzéseimet az örömhöz tudnám hasonlítani. A kedvesem úgyanúgy örülne, csak ő nekem.
én: valamilyen szinten jogos, de még egy ilyen hazugság és vége a kapcsolatnak, kicsit átvertek érzés ő: enyhe szégyenérzet a hazudozás miatt, de végül biztos megkönnyebbülne
Örömöt éreznék, mivel így nem lesz SOHA anyagi gondunk, másrészt továbbra is ugyanazt a szeretet érezném mint eddig, A kedvesem valószínűleg aggodalmat érezne, hogy mi is lehet az én reakcióm.
Mindketten szeretetet és reményt hogy ez nem fog nekünk gondot okozni.
Meglepődnék, és picit haragudnék, hogy miért nem szólt előbb. A kedvesem megnyugvást érezne, hogy elmondta a titkát, ami eddig nyomasztotta.
Örülnék a szerencsémnek, hiszen a leggyakoribb válóok nem fenyeget többé. A kedvesem végtelen örömet érezne, hiszen tudja, nem a pénzéért szeretem.
Meglepetést éreznék és örömöt, hogy nem titkolózik előttem többé. A másik személy pedig megkönnyebbülést érezne.
Én rendkívül örülnék. Sőt. Attól is jobban. :) A cicám egy kis bűntudatot érezne, amiért eddig nem mondta, de utána örülne, mikor látja, hogy engem ez nem zavar, majd forróságot érezne belül, mert ezek után valószínűleg a hormonjaink beszélgetnének egy sort. ;)
Teljes mértékben elfogadnám ezt, legfeljebb kissé meglepődnék, hiszen nem olyasmit titkolt el, ami az iránta táplált érzéseimet befolyásolhatná. Ő lehet, hogy szégyellné magát ezért, de lassan megnyugodna, amikor látná a reakciómat.
Boldog lennék, hogy annak - akit feleségül szeretnék venni - is számít az, hogy ne a pénzéért vegyék feleségül.
Én azt, hogy megütöttem a főnyereményt, ő meg boldog lenne a tudattól, hogy nem a pénzéért szeretem
(Ha egy kapcsolatban az ilyesmi a házasságnál derül ki, ott azt nagyon elkapkodták) Kissé szomorú lennék, hogy eddig valamelyest "átvert" a kedvesem, de ismervén a mai világot, megértően elfogadnám hogy így döntött. Kedvesem feltehetőleg kellemetlenül érezné magát, de ha kiforrott kapcsolatról van szó, akkor -látván megértésemet- nem lenne letört és boldogan házasodnánk össze.
Örömöt éreznék, hogy nincs akadálya a házasságnak, kedvesem pedig felszabadultságot érezne, hogy megszabadult titkától.
Egy kicsit kellemetlenül érezném magam, hogy rólam is azt hitte, hogy ilyen felszínes vagyok, ő pedig zavarban érezné magát, de biztos lenne benne, hogy jól döntött.
Meglepne, de ha a házasságig eljutottunk, már nem változtatna semmin. Boldogan élünk, míg meg nem halunk. Azért kicsit bízhatott volna bennem, nem jó érzés, hogy eltitkolta. Biztos félt.
Én elfogadnám jól tette, Kedvesem: hülén érezné magát mert nem zavar
hát ezek szerint egész végig hazudott nekem, ami nagyon nem jó indítás. de hát ha gazdag akkor biztos nagy házunk lesz. mondjuk ez nem kompenzálja azt a továbbvitt gondolatmenetet, hogy ha most hazudott valamiről, akkor később is szemrebbenés nélkül fog, akkor meg nem jó ez így. kicsit húzni kell most az agyát hogy érezze ez milyen nekem. amúgy is megalázó hogy ha a nő anyagi hátterére kell a férfinak támaszkodni. időt kérnék tőle, ami alatt nem is beszélnék vele, így legalább az ő kedélyeit is borzolnám, és így lehet belőle is kitör valami ami jobb ha időben előjön. hogy egy nő mit érez? azt szerintem ő sem tudja :)
Én: Lottó ötös :D főleg azok után, hogy sose volt barátnőm, mindig hadilábon álltam az ilyen dologgal. Kedvese: Megkönnyebbülést, hogy végre elmondhatta, és leesett az a bizonyos kő.
Még jobban szeretném, mert nem csak vonzó, intelligens hanem jellemes is. "Meztelenül születtünk, meztelenül megyünk el". A párválasztásnál ne számítson a pénz. A kedvesem elégedettséget érezne, hogy nem a pénzéért akarom elvenni.
Az szép lenne, ha ez csak akkor derülne ki, mikor már a házasságról kezdünk beszélni.. szóval, ha mégis megtörténne ez a nem túl életszerű dolog, kiakadnék, hogy miért nem lehetett eddig elmondani. Mivel nő, ezért valószínűleg nem értené, hogy most én min vagyok kiakadva, hiszen ő teljesen logikusan és ésszerűen cselekedett, hát őt teljesen meg lehet érteni...
ha az elött is szerettem hogy tudtam hogy nem tudtam hogy milyen gazdag akkor különösebben semmit a kedvesem meg örülne hogy nem a pénzéért vagyok ott vele
én megérteném és feleségül kérném, a kedvesem igent mondana
Csalódottságot, átverve érzem magam, de nem haraggal, csak elkeseredetten a bizalmatlanságért, az őszintétlen kommunikációért. A kedvesem nagyon szégyelli, hogy nem beszélt róla, jóvá akarja tenni, bűntudatos, akár megígéri, hogy őszintébb lesz ezentúl.
Kicsit szomorú lennék, mert így érezném, hogy a pénzem és a munkám kevésbé lesz megbecsülve, de örülnék, hogy a szerelmem se a pénzemért szeret. A leendő férjem örülne neki, hogy én se a pénzéért szeretem, ezért hátha tartós lesz a kapcsolatunk.
Azt érezném, a másik talán nem szeret eléggé, azért nem mondta el, hogy gazdag. Az ő érzései elég nagyban függenének a reakcióimtól, de hosszú felsoroláshoz nincs kedvem, bocsi.
semmit, hiszen szeretem. a plusz információ lényegtelen ő valószínűleg megnyugodna, hogy elmondta és hogy jól fogadtam
Örömöt és kétséget egyaránt éreznék, a kedvesem örülne, hogy egy megfelelő párt talált.
Humorosnak találnám a helyzetet, mivel titkolózott előttem és aggódott hogy nem önmagáért szeretem. Ő megkönnyebbülten érezné magát amiért nem kell titkolóznia.
Én csalódottságot, ő megnyugvást, hogy végre elmondhatta.
Szerintem egyikünknek sem lenne oka a csalódottságra :)
Örülnék, hogy nem a pénze miatt szerettem Úgy érezné, becsapott
Örömet éreznék, mert mégis vannak anyagi gondjaim. A kedvesem nem érezné.
Soha nem érdekelt egy kapcsolatban a pénz. Soha nem ezért volt étterem- vagy szállodatulajdonos lánya a barátnőm. Csupán a lány lelke fogott meg. De azért örülnék neki. Meg ő is, hogy nem küldöm el a picsába, amiért hazudozott.
Teljesen jogosnak érezném, ez semmin sem változtatna, még örülnék is neki. Örömet és megnyugvást érezne, hogy volt valaki, aki anélkül szerett bele, hogy tudta volna milyen anyagi körülmények között él.
én: teljesen megérteném a helyzetét, ez nem jelentene problémát megörülnék neki, hogy mégsem nekem kell majd eltartanom a páromat a kedves: azt érezné, hogy most már ideje elmondani az igazságot, és boldog lenne, mert biztosan tudja, hogy nem a pénze miatt szeretem
Nem tudom elképzelni, hogy valakivel tudnék úgy házasságig eljutni, hogy nem ismerem igazán. Először biztos csalódott lennék, mert nagyon sokat hazudott és becsapott. A kedvesem biztos örülne, hogy valaki szereti a pénze ellenére is.
Ha szeretem nem törődnék ilyen apróságokkal, ugyan azt érezném, mint eddig. A kedvesem pedig megkönnyebbülne, hogy elmondhatta.
Biztosan megváltoznának az érzéseim. de megpróbálnám megérteni őt és tovább együtt maradni vele. De nem érteném miért titkolná ilyen sokáig.
Egy kicsit becsapva érezném magam. A kedvesem inkább csak az én érzéseimre lenne kíváncsi.
Fogalmam sincs mit éreznék:) Talán leginkább megdöbbenést és némi csalódást éreznék. Majd mégtöbb csalódást és végül némi vígaszt éreznék. Majd egyre több vígaszt de azért bizalmatlanságot éreznék.
Nem éreznék máshogy iránta, szerintem ő is így lenne ezzel.
Nem érdekelne a dolog, azt hiszem. Lenne benne egy kis öröm-érzés, mert a pénz jól jön, de nem old meg semmit. A kedvesem pedig izgalmat érezne, hogy mi lesz majd a vége, nem változnak-e meg az érzelmeim a pénz miatt
szomorúságot éreznék, hogy eddig nem mondta el, de megkönnyebbülnék, hogy nem is lesznek anyagi gondok