6.1. A Fizikai réteg

A fizikai réteg a villamosmérnökök, illetve a gépészmérnökök szakterülete.
•	A fizikai réteg az a réteg, amely a fizikai valósághoz (valós világhoz) kapcsolódik.
•	Az analóg fizikai réteggel áll kapcsolatban.
•	Az adó oldalon a digitális információt analóggá alakítja, majd a vevő oldalon vissza digitálissá.
•	Fizikai jellemző viszi át az információt: áram, feszültség, térerő, fényintenzitás, frekvencia, fázis, stb.
Az alkalmazott fizikai közeg megszabja az átvihető adatok típusát, gyorsaságát.

1990. eleje	ETHERNET	UTP	10 Mbit/s	
1990. közepe	ETHERNET	UTP	100 Mbit/s	
1990. vége	ETHERNET	UTP	1 Gbit/s	
6.1.1. Az adatkommunikáció elméleti alapjai

Az adatátvitel egyik megvalósítása, amikor ráhelyezzük a vezetékre, a van, illetve nincs áramot (esetleg feszültséget), az információ bitjeinek megfelelően váltogatva, az idő függvényében. Itt először a vezeték átviteli képességét kell megállapítani, azt az érzékenységet, hogy milyen gyorsan lehet a váltogatásokat a vezetékre ráhelyezni. Figyelembe kell venni a vezeték hosszát is. (TDM – Time Division Multiplexing)

	A fejlesztők elkezdték vizsgálni azt a problémát, hogy ha egyetlen vezetéken egyszerre csak egy adat folyhat, akkor minden számítógépet, minden számítógéppel össze kell kötni ahhoz, hogy egyszerre tudjanak kommunikálni. Mivel ez nem csak költség szempontjából, hanem a bonyolultság miatt is problémaként jelentkezett, ezért más megoldások után néztek. Ekkor született az ötlet, hogy a vezetéket, mért ne lehetne sávokra, spektrumokra bontani, ezáltal egy vezetéken folyhatna a kapcsolat. Az eljárás lényege, hogy a vezetéken megmarad az eddig alkalmazott adatátviteli mód, csak az adatokat egy megadott vivőfrekvenciára ültetik rá, ezáltal több információ is folyhat egyszerre a vezetéken. Arra kell csak figyelni, hogy ebben az esetben a vezeték antennaként működik, tehát ha nem használunk árnyékolást, akkor felszedi a külső környezetből érkező jeleket, valamint a vezetéken áthaladó jeleket ki is bocsátja. Ez utóbbi két szempont miatt is veszélyes. Az egyik, hogy az átvitel során gyengülnek a jelek, a másik pedig az, hogy az átvitt adatok lehallgathatóvá vállnak. (FDM – Frequency Division Multiplexing)
6.1.2. Zaj
	Zajról akkor beszélünk átviteltechnika esetén, amikor valamilyen külső környezeti hatás megsérti az átviendő adatokat, és ezért hibás, esetleg értelmezhetetlen adatot kapunk. 
6.1.3. Fizikai közegek:
1)	Vezetékes átvitel
a)	Elektronikai: 
i)	Elektromos áram, illetve
ii)	Mágneses felület által létrehozott feszültségkülönbség.
b)	Optikai: valamilyen optikai kábelen keresztül, a fény jellemzői alapján létrehozott adatátvitel. 
Lényeges, hogy itt ki lehet használni a fény azon tulajdonságát, hogy nagyon nagy sebességű.
2)	Vezeték nélküli átvitel
a)	Rádiófrekvencia
i)	Alacsonyfrekvenciás rádióhullámok
ii)	Mikrohullámok
iii)	Szatellit rendszerek
b)	Fény
i)	Lézeres adatátvitel
ii)	Egyéb optikai rendszerek
c)	Mechanikai rezgések
6.1.3.1. A vezetékes adatátvitel problémái, védelmi szempontok
•	Mechanikai igénybevétel (szakadás, rágcsálók, rovarok)
•	Kémiai hatások (víz, olaj, gázok)
•	Fizikai hatások (hőmérséklet, fény)
6.1.3.2. Biztonság
A számítógépes hálózat nem biztonságos. Előfordulhat lehallgatás, vagy rosszabb esetben az adatok megváltoztatása fordulhat elő. A lehallgatás ellen lehet védekezni kódolással, de ha valaki mást személyesít meg, akkor annak a kivédésére már szükséges a komolyabb eszközök alkalmazása.
Az optikai kábelek esetén már jobb védelem van, ugyanis nem lehet az optikai kábeleket egyszerűen megszakítani, mert a kábel összeforrasztása bonyolult, és drága feladat.
A kábelek elektromos zavaroknak vannak kitéve, valamint a kábel is sugároz információkat. Hosszú, kiterjedt, nagyfrekvenciás jeleket bocsát ki. Szabványokkal írják le, hogy milyen elektromágneses zavart bocsáthat ki a kábel (EMC – a megengedett kibocsátás szabványa.) Ha a vezeték egy adott sávon túllépi az előírt határt, akkor nem használható.

Villám ellen nincs konkrét védekezési szabvány.
6.1.3.3. Vezetékek felépítése

Érpár (telefon):
	Számítástechnikai hálózat során elengedhetetlen eszköz a telefon. Egy modem segítségével kapcsolódhatunk a telefonos hálózathoz, ezáltal a föld csaknem összes olyan számítógépes hálózatához csatlakozhatunk, amely szintén rendelkezik a világgal való összeköttetés valamely formájával. 
A mérnökök azon dolgoznak, hogy mivel a telefon sávszélessége korlátozott, és a korlátok miatt csak viszonylag lassú adatátvitel lehetséges, ezért ezt a sebességet szeretnék megnövelni. Egyfajta lehetőséget biztosít az ISDN, de mivel ez az alkalmazás meglehetősen drága, ezért megpróbáltak gazdaságosabb kapcsolódást biztosítani. Egyik ilyen lehetőség, a DSL (Digital Subscriber Line), amely lehetővé teszi az előfizetői telefonon keresztül, hogy 1 Mbit/s sebességgel történjen az adatátvitel, számítógépes hálózat használata esetén.
	A DSL modem által megvalósított sebességnövekedés annak köszönhető, hogy a telefonvonalon alkalmazott 300Hz – 3400Hz sávszélességet kiegészítik még néhányszor száz kHz-el. A kibővített sávszélességen még több információ haladhat át, ugyanannyi idő alatt.

Sodrott érpár (ok): STP, UTP
	A vezetéket úgy alakították ki, hogy több érpárt (általában 4-et) helyeztek el egy kábelben. Minden érpár csavartan helyezkedik el, mert így a csavarásban, a két vezetékre érkező ellentétes irányú zavarások kioltják egymást. Az UTP (Unshielded Twisted Pair), és az STP (Shielded Twisted Pair) között csupán annyi a különbség, hogy az utóbbin van árnyékolás. A kábelen 1 – 5-ig jelzés van, ami a minőségre utal. Manapság már egyre több helyen térnek át az UTP-re. Előnye, hogy egy kábelen több szolgáltatás is futhat egyszerre. Így például lehet rajta Ethernet hálózat, telefon, ATM, és ez mind egy időben történhet.

KOAX kábel

	Nem csak a számítógépes hálózatok esetén alkalmazzák, hanem például rádióhullámok továbbítására is (rádió, televízió). A vezetékben egyetlen rézszál van, és ezt veszi körül egy árnyékolás. 
Azért előnyös az alkalmazása, mert az árnyékolás miatt nagyon kis mennyiségű zavaró hatás érkezik a vezetékre, és nagyon minimális jelet bocsát ki magából. A kábeltelevíziók is ezt a kábelt használják, mivel a rádióhullámok viszonylag hosszú távolságra eljuttathatók rajta, esetleges erősítő berendezések felhasználásával.

Optikai kábelek
	Az optikai kábeleken nagy sebességű adatátvitelt lehet megvalósítani. Használata ott előnyös, ahol nagy rádiófrekvenciás zavaró hatások fordulnak elő (pl. atomerőmű), illetve ahol a rézvezeték biztonságtechnikai okok miatt (elektromos szikra) nem használható. Az optikai kábel előnye, hogy jobban ellenáll a külső zavaró hatásoknak, valamint a lehallgatás szempontjából nem lehet megszakítani, mert az összeforrasztása nagyon bonyolult eljárást igényel. Az optikai kábelekre, lézer LED segítségével juttatunk jeleket.

- A többmódusú optikai kábel két kategóriába sorolható:
A többmódusú optikai kábel lehetőséget biztosít arra, hogy a más frekvenciájú fényeket meg lehessen különböztetni, ezért egyetlen kábelen egyszerre több adatfolyam valósítható meg.
	A folytonos indexű optikai kábelen, több kilométer távolságra is lehet adatot továbbítani, 100 Mbit/s sebességgel.

- Egymódusú optikai kábel esetén egyetlen fény érkezik a vezetékbe, és az, teljesen merőlegesen halad a vezetéken belül. 
Az egymódusú lézer alkalmas arra, hogy Tbit/s sebességgel, adatátvitelt valósítson meg, akár egymástól 100 km távolságra lévő rendszerek között. A haladási sávszélességet manapság egyre jobban kihasználják, ezáltal tudnak nagy sebességű adatátvitelt létre hozni.
6.1.4. Vezeték nélküli adatátvitel
•	Elektromágneses sugárzással lehetséges
•	Mikrohullámú átvitel, amelynek egyetlen kikötése, hogy az egymással kommunikáló berendezések között (szatellit antenna), ne legyen semmilyen akadály (pl. épület, fa), hanem fizikailag „lássa” egymást a két egység.
•	Műholdas átvitel esetén két módszert alkalmazunk. 
•	Az egyik, amikor geostacionárius műholdakat használunk, azaz a Föld forgásával együtt haladó műholdat. Ennek az a lényege, hogy mivel a Föld mozgásával együtt mozog, ezért a szatellit antennánkat elég egyetlen pontra irányítani, és mivel a műhold a „helyéről” nem mozdul el, ezért nem kell követni a mozgását speciális berendezésekkel. Hátránya, hogy ezeket a műholdakat kb. 36000 km távolságra kell elhelyezni, ezáltal a kommunikáció sebessége sok esetben nagyon lelassulhat.
•	A másik megoldás, amikor a műholdakat a Földhöz „közeli” pályán helyezik el (néhány 1000 km távolságra), ezáltal az átviteli sebesség az előző rendszerhez képest sokkal gyorsabb. A rendszer egyetlen hátránya, hogy a Föld közeli pályán elhelyezkedő műholdak, nem forognak együtt a Földdel, hanem sokkal gyorsabb a keringési idejük. Ennek az a hátránya, hogy az adó, illetve a vevő oldalon, követni kell a műhold mozgását.
•	A katonák lézeres kommunikációt fejlesztettek ki. A lézer működéséből adódóan a rendszer legnagyobb hibája, hogy az atmoszféra nagymértékben befolyásolja az adatátvitelt. Az egyik nagy előnye, hogy víz alatt is lehet vele kommunikálni.
•	Mobil hálózatok közé lehet sorolni:
•	Infravörös (fény jellegű) kommunikáció, amikor egy helységben több ponton fel van erősítve infravörös adó-vevő berendezés, ami akár egy szerverhez kapcsolódik. Használata nem terjedt el, a számítógépes használatban.
•	Rádiófrekvenciás kommunikáció egy olyan lehetőség, amit egyre jobban próbálnak a számítástechnika területén is kihasználni. Manapság a legjobban elterjedt ilyen szolgáltatatást a GSM rendszerek nyújtják (rádiótelefon, Internet csatlakozás, stb.)

A vezeték nélküli adatátvitelnél is hasonló probléma a védelem, mivel nagy területet fednek le a sugárzásokkal, ezért a biztonság (lehallgatás elleni védelem) sokkal komolyabb eljárásokat igényel.

6.1.5. Kapcsolatok, felépítése
6.1.5.2. Kapcsolódás a fizikai közeghez

A kapcsolat lehet:
•	Simplex: Egyirányú kommunikációra használjuk (Pl. televízió).
•	Half-duplex: Kétirányú kommunikáció, de nem egyidejűleg (csak felváltva kommunikálhatnak).
•	Full-duplex: Kétirányú kommunikáció, de itt már egyszerre is folyhat a kommunikáció. (pl. telefon)
6.1.5.3. Kapcsolatok típusa:

1.	Vonalkapcsolt
•	Kapcsolat felépítése
•	Kommunikáció folyamata
•	Kapcsolat lebontása (a hívás alatt az összes erőforrás fel van használva, le van foglalva a rendszer)
2.	Üzenetkapcsolt
•	Az üzenet mérete tág határok között változhat, manapság nem használják.
3.	Csomagkapcsolt rendszerek.
•	Csomagokban küldöm el az információt
•	Ha változhat a csomagok mérete, akkor keretről,
•	Ha megmarad (állandó) a csomag mérete, akkor cellákról beszélünk. 
Az Ethernet 64 – 1518 byte-os kereteket, az ATM 53 byte-os cellákat használ.
6.2. Adatkapcsolati réteg (közeg-hozzáférési alréteg)

Fő funkciója, a rendszer fizikai réteghez való kapcsolása.
Feladata:
•	Hibamentes csatorna: a fizikai réteg egyes hibáit javítja ki, vagy tegye felismerhetővé, OSI ajánlás alapján.
•	Szolgáltatás interfész a hálózati rétegnek.
•	Hibajelzés, hibajavítás.
•	Keret-képzés, csomagképzés (keretek, cellák).
•	Forgalomszabályozás
6.2.4.7. Számítógépes hálózati elemek
A számítógépes hálózatok kialakításához elengedhetetlen feltétel, hogy rendelkezzünk hálózati kártyával (NIC), valamint szükség esetén aktív eszközökkel (Repeater/HUB, Bridge, Switch, stb.), és szükséges, hogy a megfelelő kábelezést létrehozzuk.
A kábelezésnél a már említett problémákat figyelembe kell venni (idő a terjedéshez, a jel torzul, gyengül). 

10Base5: Vastag Ethernet (ma már ritka az alkalmazása)
•	50-os lezáró ellenállás szükséges a kábel mindkét végére.
•	A kábel egybefüggő, és megszakítás nélküli.
•	Egy szakasz 500m, és 100 állomás kiszolgálása lehetséges vele. A kábelen jelölve van, hogy hol lehet megfúrni. AUI koncentrátor segítségével több gép is rácsatlakoztatható lett, egy csatlakozási ponton keresztül. 

10Base2: vékony Ethernet (10Mbit/s)

185m hosszú lehet egy szakasz
•	50-os lezáró ellenállás szükséges a kábel két végére.
•	Csatlakozásnál meg kell szakítani, és egy T dugót kell kapcsolni a megszakított részre. A T-dugó a NIC-hez kapcsolódik. 
•	Egy szegmensen maximum 30 állomás lehet.
•	Ha a kábelezésnél falra szerelt két dugóval megvalósított csatlakozó felülethez több gépet is csatlakoztatunk, és ezt kábelbővítéssel valósítjuk meg, akkor figyelni kell arra, hogy az eredeti kábel hossza megnő, és esetleg túllépi a kábelméret határait. (nagyobb hibaszázalék)
•	BNC, T-dugó segítségével történik a csatlakozás.
•	Leföldelhetjük, de nem szükséges.
•	Nem lehet leágazás a kábelen (lehet, hogy működik, de hiba).
•	
10BaseT: CAT3 csavart érpár, egy végpont.

•	Hálózati kártyán van egy kapcsolat állapotát jelző LED, ha ez világít, akkor van kapcsolat.
•	CAT3: 4 csavart érpár egy végponthoz
•	Egy végponthoz maximum 100m kábelt lehet kihúzni (90 falban, 10 lengőkábelben).
•	RJ 45 típusú csatlakozó.
•	A végpontokról a kábel egy HUB-ba érkezik (repeater), amely a kapcsolatokat, és az adattovábbítást irányítja a végpontok között.
•	Két számítógép összeköttetése esetén egy csavarást kell a megfelelő érpárokon végrehajtani.
Az aktív eszközökön a fordítást X-el jelölik. (CROSS-kábel)
•	A nagy távolságú kapcsolat nem megoldott. (Optikai kábeles, fizikai közegre kapcsolással megoldható: FOIRL – Fiber Optic Inter Repeater Link [a FOIRL nem szabványosított].)

10BaseF-P (F: Optikai kábel jelzése, P: Passzív)
•	500 méteres maximális szegmensek.
•	Kisszámú végpontok esetén.
•	Tűz és robbanásveszélyes helyen alkalmazzák.
•	Érintésvédelmileg biztos.
•	A kapcsolat létéről, a kapcsolatellenőrző LED segítségével győződhetünk meg.

10BaseF-B (Optikai, nagy távolságú)
•	Egy szegmens 2 km hosszú lehet.
•	20 repeater sorba kapcsolásával 40km hosszú hálózat építhető ki (MAN/WAN).
•	Itt is létezik kapcsolatellenőrző LED.

10BaseF-L
•	Szintén 2km lehet egy szegmens.
•	A végpontok is kapnak optikai kapcsolatot.
•	Kapcsolatellenőrző LED.
6.2.5. A hálózati aktív elemek

6.2.5.2. Repeater (Jelismétlő)
Mint már korábban volt róla szó, a vezetéken a jelek torzulhatnak, illetve gyengülhetnek, ha a vezeték fizikai jellemzőiben valamilyen változások lépnek fel. 
Ahhoz, hogy az előírt szegmenshatárokat át tudjuk lépni, kifejlesztették a Repeatert, amely segítségével a szegmenseket össze tudjuk kapcsolni. A repeater a hozzá beérkezett jeleket értelmezi, feljavítja, majd felerősítve tovább küldi a következő szegmensre. 

A repeater legfontosabb feladatai:
•	Ha valamelyik octet (bitfolyam) sérül, akkor újragenerálja.
•	Elektromosan izolálni kell a két oldalt egymástól.
•	Adat ismétléskor jelgenerálás.
•	Érzékelni kell, hogy vivő van a rendszeren, valaki kommunikál az egyik oldalon.
•	Ismételni kell az adatot.
•	Érzékelni kell az ütközéseket, és ezt a többi oldalra is ki kell terjeszteni.
•	Az ütközéskor keletkező adatot ki kell egészíteni 96 bit-re.
•	„Fecsegésvédelmet” kell nyújtani.
•	Automatikus szétválasztás, összekapcsolás, ha egy gépnél bekapcsolódik a feszültség (pl. zárlatos a kábel).
A repeater-ek között már olyan egységek is léteznek, amelyeket távolról lehet menedzselni, irányítani. Ez a funkció tartalmazza azt is, hogy csak meghatározott kártyák által küldött jeleket továbbít, valamint bizonyos szinten az útvonal kiválasztásban is szerepet játszik. (Meg lehet mondani, hogy melyik kártya (NIC) melyik szegmensen található.

6.2.5.3. Bridge (Híd)
Minden portján figyel, és ha érkezik egy csomag, akkor a fizikai részen keresztül az adtakapcsolati rétegbe küldi.
6.2.5.4. Switch (kapcsoló)
Az Ethernet IEEE 802.3 nem felel meg az elvárásoknak, mivel a gyors számítógépes rendszerek esetén kevésnek bizonyult a 10Mbit/s. A helyi hálózatokat (LAN), ha túl sokan használják, akkor vészesen lelassulhat a rendszer.
	Mivel a 10Mbit/s nem elég, ezért szabványosították a 100Mbit/s-os adatátvitelt. (Már az 1Gbit/s-t is létezik.)
A Switch berendezés nem más, mint egy olyan kapcsoló egység, amely lehetővé teszi az eltérő sebességű rendszerek összekapcsolását. Nagy sávszélességen vannak Bridge-k összekapcsolva egy dobozban, és ezekhez kapcsolódnak a szerverek, repeater-ek, vagy speciális (kitűntetett) felhasználók.

6.3. Hálózati réteg
Feladata: hogy az információkat eljuttassuk a forrástól a célig, köztes csomópontokon keresztül. Ahhoz, hogy ezt meg tudjuk oldani, a hálózati rétegnek ismernie kell a topológiát, és a kommunikációs hálózattól függetlennek kell lennie.

Szolgáltatások:
•	Szolgáltatást kell nyújtani a szállítási réteg felé, mivel transzparens a kommunikációs alhálózaton (nem éri el közvetlen az alhálózatot a szállítási réteg).
•	Forgalomirányítást kell ellátnia (Routing -> Router).
•	Forgalomszabályozás (Flow Control)
•	Torlódásvezérlés (Congestion Control)
6.3.1. Hálózati réteg protokoll

IP: Internet Protocol

Novell: IPX (A Novell 5.0 már IP-t használ)

A hálózati rétegnek lesz:
•	Végpontja, amely információt ad át, illetve fogad (több kommunikációs alhálózata van).
•	Csomópontja, amely az információt továbbítja.

A szállítási réteg számára nyújtott szolgáltatások:
•	Összeköttetés alapú, vagy összeköttetés-mentes legyen.
•	Megbízhatónak, vagy nem megbízhatónak kell lennie.

A telekommunikációs szolgáltatók összeköttetés alapú, megbízható rendszert kínálnak (ATM).
Az összeköttetés-mentes, nem megbízható rendszert a katonák, és az Internet alkalmazza (IP).

Primitív szolgáltatások:
•	Connect, Disconnect (Kapcsolat felépítése, lebontása).
•	Data (Adatküldés kérése, adatforrás), Acknowledge (Elfogadás).
•	Reset (Kapcsolat újrakezdése).
•	Send (Csomagküldés), Receive (Csomag fogadás).
6.3.2. Forgalomszabályozás, forgalomirányítás.

A hálózati réteg feladata a forgalomirányítás.
•	Az irányításnak helyesen kell működnie, az elküldött csomagnak a címzetthez kell megérkeznie.
•	Lényeges, hogy az egyszerűségre törekedjünk, ez biztosítja a gyorsaságot is.
•	Robosztus algoritmusok, ha valamelyik végpont, vagy csomópont elromlik, az algoritmus akkor is működjön.
•	Korrekt működés, minden bejövő csomagot, szolgáltatást egyformán kezeljen.
•	Optimális legyen (meg kell határozni, hogy mely szempont szerint), pl.:
•	Átviteli sebességben,
•	Minél kisebb késleltetés,
•	Kevés csomópont felhasználásával (legrövidebb optimális út),
•	Költség szempontjából.
•	Címek segítségével a végpontot, és a csomópontot tudni kell azonosítani, akár néhány állomástól, egészen a világméretű hálózatig is. 
•	IPv6 módszerrel meg lehet címezni a föld csaknem minden molekuláját.
•	TV (Internet Terminál)
•	Riasztó (Hacker)
•	Könnyű útvonalválasztást kell biztosítani.
•	A memóriában meg kell találni az IP címet.
•	A csomópontoknak kevés információt kell tárolni.
•	Minden egyes ponthoz meg kell mondani a csatornasebességet.
•	Az információkat a csomópontok között meg kell osztani.
•	Hierarchikus címzés alkalmazása lenne célszerű, de a gyakorlatban nem szokott sikerülni.
6.3.2.1. Forgalomirányítási algoritmusok
•	Statikus algoritmus, csak kis hálózatok esetén, a hálózat topológiája változik.
•	Dinamikus algoritmus (adaptív), képes alkalmazkodni a rendszerhez.
•	Globális algoritmus: Egy csoport mindent tud a topológiáról, de más jellemzőket is figyelembe vesz.
•	Elszigetelt algoritmus: Csupán a szomszédokról tudunk valamit, és a hozzá kapcsolódó közegről.
•	Elosztott algoritmus: Mindegyik csomópont kicseréli az információját a szomszédos csomóponttal, ezért az egész hálózaton szétterjed az információ.
6.3.2.2. Forgalomszabályozás
Az adót úgy szabályozzuk, hogy a vevő (csomópontok is) venni tudja a jelsorozatokat, a csomagok eldobása nélkül.

6.3.2.3. Torlódásvezérlés
Amikor a forgalomszabályozás miatt már nem, vagy még nem működik a rendszer. Nem tudja a csomópont a memóriájában lévő csomagokat olyan gyorsan üríteni, mint amilyen gyorsan érkeznek a másik oldalról a csomagok.
A szállítási réteg a nyugta hiánya miatt rájön, hogy hiba van, azaz valami miatt nem érkezett meg a csomag, ezért később újra adja.
•	Egyszerű csomag
•	Összeköttetéses kapcsolat

A csomópontoknál mindig helyet kell foglalni az összeköttetés alapú csomagok számára, ezáltal megvalósul a megfelelő minőségű kiszolgálás.
6.3.3. Egyéb eszközök a hálózati rétegben
A hálózatok kiépítésénél a legnagyobb problémákat az okozza, hogy rengeteg hálózati technológia létezik, valamint ezek a technológiák nagyon gyorsan változnak is (4 év alatt csaknem lecserélődik).

A TCP/IP protokoll a hálózati és a szállítási rétegben nem változott sokat, ezért elterjedt a felhasználása (pl. Internet).

Biztosítani kell az átjárhatóságot más rétegek között:
1.	Fizikai réteg – ismétlő (Repeater, HUB)
2.	Adatkapcsolati réteg – híd (Bridge)
3.	Hálózati réteg – útvonalválasztó (router)
6.3.3.1. Router

A hálózati réteg szintjén működik a router, amely a hálózatokon forgalomszabályozás, valamint optimális útvonal kiválasztást valósítja meg.
A hálózati réteg a szállítási réteg felé biztosít
•	Gateway (Átjáró),
•	Firewall (Tűzfal),
•	Proxy funkciókat.

Az internet working: különböző hálózatok megfelelő összekapcsolását, és működését valósítja meg.
(Az Internet: TCP/IP, míg az internet: többféle (azonos rétegbeli) protokoll, párhuzamos használata. A két dolog a felhasználó számára transzparens.)
Nem route-olható protokollok esetén a címzés az adatkapcsolati rétegen történik.
DECNET (ma már Compaq) – Ethernet címeket átírja egy rendszerlogisztika által megadott címre.
Előnye, hogy a rendszer gyorsabb, a hátránya hogy nem route-olható, így nagy hálózatok esetén nem alkalmazható.