Láttátok Marine-t? - Óh, nem láttuk.
Óh Istenem, miért, csak nem eltűnt?
Hé! Nem! Itt vagyok!
Állj!
Elszédültem!
Áh, egyedül csak erre jók a férfiak, igaz kicsim? Hogy elszédítsenek!
Áh! Okos!
Látod Didier, lehet játszani a kis Marine-nal is.
Állj le anya! A vejed is jobb szeretne egy fiút.
Oh? Még mindig?
Tisztára elveszettnek érzem magam ennyi nő közt!
Még időben vagytok.
Még nem hagytuk abba a gyerekcsinálást, Csak majd segíts be te is a felnevelésükbe.
Ha egyszer Laurent is nősülésre adja a fejét...
Úgy bizony, csodálatos apa lesz belőle...
Óvatosan, még megégeted magad!
Csak idegesítelek, anya.
Gyerünk, vágd fel a húst!
Hagyd csak, Jeanne, majd mi megcsináljuk. Menj inkább ki a többiekhez a kertbe!
Igazi angyalok vagytok, mindketten...
Igazi angyalok, igaz Laulau? És mint az angyalok, mi sem tudjuk a saját nemünket...
Hagyd abba a marháskodást!
Szuper! A bácsikád meglátott minket! Ha!
Igazán aranyos lány ez a Carole. Igazi karakter!
A ficsakátokat is felrázta legalább. Mióta is ismerik egymást?
Szeptember óta; mióta elkezdődött a suli.
Igazi független lány. A szülei külföldön dolgoznak, ő pedig visszajött Franciaországba befejezni az egyetemet.
Én is örülök nekik. Már kezdtünk aggódni, hogy Laurent sosem fog lányokkal foglalkozni.
Hát, az biztos, hogy nem átlagos gyerek. Hisz agrármérnöki főiskolára jár.
Oh! Hagyd abba a komplikálást! Az agrármérnök is egy nagyon szép szakma -
legalább annyira, mint a gyógyszerész. Csak ő virágokat fog gyógyítani emberek helyett.
Pfff! Micsoda összefüggés!
Nem kaptam húst, így a szomszéd macskáját sütöttem meg. - Gyűlölöm a macskákat!
És a tányért a nappali virágaival díszítettük!
Áh, igazán, a nappali virágaival!? haha, ez jó... virágok...
Hagyd csak! Majd én megcsinálom!
Nocsak, nocsak! És még azt hittem, hogy te egy liberális csaj vagy!?
És te? Jó móka eljátszani a tökéletes fiút?
Tudod, ez a kedvenc szerepem. Pláne egy ilyen tökéletes családban.
Nézz csak rájuk! Tökéletes gyilkosok egy tökéletes világban! Lehetetlen rájönni, hova rakják a holttesteket.
Laurent, kérlek!
Igazad van, de akkor is, csak ezért nem mondják ki hangosan, hogy Marc meghalt.
Hagyd abba, ez nem igaz!
Ahelyett hogy segítettünk volna, mi is csak hallgattunk!
Nem mi rúgtuk ki, mi csak a cipő voltunk a lábukon.
Oh nem! Ez annyira undorító! - Ez vagy te! "Család! Gyűlölöm őket!"
Pfff, nem igazán... tudod... minden más lenne ha soha többet nem kéne látnom őket.
Elment Richardhoz, a lélekdokihoz. Én mondtam neki. Marc halála óta teljesen összeroppant. (- Mami, Mami!)
Először ő volt az első, aki nem akarta látni Marc-ot... Aztán engem vádolt, hogy én nem engedtem.
Jeanne és én gyakran elgondolkozunk, mit tettünk volna a helyetekben.
Ez hülyeség, de ha rágondolok, hogy két férfi... Nem is tudom... bassza meg, undorító! - Ja!
Marine!? Gyere csak ide!... Hopp! Hopp!
És ráadásul ha a saját fiad csinálja!
Akárhogy is, ő már nem a te fiad többé.
Carole, azt hiszem beszélnünk kell. 38 évesen estem teherbe, ami kész csoda volt. Laurent egy áldás lett a mi életünkben!
Azt hiszem, jobb ha fiatalon vállal az ember gyereket... - Miért mondod ezt most nekem?
Csak azért, mert tudom, hogy mindketten szeretitek a gyerekeket! És ha ti még tanulni akartok, mi segítünk.. rám számíthattok.
Nem vezetel túl gyorsan Carole? Az unalmas út hamar álmossá tesz! - Ne aggódj!
OH! majd elfelejtettem.. szappan! Adjak nektek párat? - Igen, Jeanne.
Hogy megy az iskola? - Szuperül, asszem nem fogok megbukni, ne aggódj.
Laurent! Tudod, hogy diploma nélkül... -Ok, ok! Tudom mit csinálok!
Az unokatestvére halála óta mintha kicsit hanyagolna minket. - Mi tehetünk róla? Keltsük életre Marc-ot?...óóó.. francba!
Hallottad az öregemet? Milyen undorodva mondta "agrármérnöki főiskola". Talán szégyelli, hogy a gyógyszerésznek paraszt lesz a fia?
Nem reagálod kicsit túl? Próbáld megérteni őket. Szeretnék ha lenne egy diplomád.
Esküszöm, nem értem őket! Állandóan azon agyalnak, mit gondolnak az emberek.
vagy ahogy a bácsikám mondaná, "Amit ma megtehetsz, ne halaszd..." hahaha!
Akarsz fogadni, hogy megcsináljuk 2 óra alatt? - Egy fenét!
Ha az apám gyógyszerész lenne, tutira nem kukák kiürítéséből lenne pénzem.
Ez a függetlenségem ára, te liba! - Akkor sem ebből kéne megélned!
Hagyd abba ezt a szegény, hajléktalan gyerek figurát. A szüleid nem hülyék. Ha tudnák, hogy mi van, akkor se rúgnának ki!
Ebben nem vagyok biztos!
Laurent, ezt figyuzd! - Mit figyuzzak?
- Gyere csak ide! - Jaj ne! Ne idegesíts megint a pénzzel! - Nem, nézd!
Nézd, a lepedő, amit a mamád adott. - Nem is olyan rossz.
Látod, milyen előrelátó! Most már nem csak a lakáson osztozunk, együtt is kell aludnunk!
Oké, meg van mit teszek, szépen kettévágom, jó?
Jó csak oda tudsz figyelni majd a szegélyeknél!? - Voltak nekem valaha is problémák a beszegéssel?
Engem zavar, hogy az anyukád ilyen lepedőket ad nekünk. - Miért, mert azt a következtetést vonta le, hogy ha együtt vagyunk...
Ja, de mi nem vagyunk együtt, ő meg ezt nem tudja.
Jó, de ezt csak te tudod...
Nos..Carole, lefeküdnél egy másik nővel? - bah... - Látod! Ezzel én is így vagyok és nem is akarom kipróbálni!
Mindenesetre ezzel már elkéstünk, nekem olyan vagy mint a nővérem..
Hallo, igen, itt van, tartsa
Jaa..ah, te vagy az, Persze.. Nem probléma.. Máris ott vagyok.
Megyek bulizni!
Miért nem lehet megmondani az igazat? A barátod volt?
Először: nincs barátom. Másodszor: szeretném ha lenne egy. Harmadszor: ő csak egy barátom.
És az egész éjszakát a "barátodnál" töltöd? - Ja, lehetséges, nem?
Te tiszta hülyének nézel! Nem az anyád vagyok. Mindig ez a pasi hív téged.
Ez Alain, Marc barátja, te bamba!
Miért nem mondtad hamarabb! Látod ezt utálom benned. Sosem mondasz semmit.. mintha csak a falnak beszélnék!
Közös az életünk? Ez nem elég? - Te köcsög! - Ribanc!
Hé, nem gondolod, hogy elég már?
Csak azért jössz, hogy kioktass...!
Meg hogy lássalak.
Utálom a vasárnap estéket.
Utálom ezt az üres éttermet.
Marc mindig itt ült. Ha tudnád mennyire hiányzik...
Vicces... szeretni valakit aki már nem él...
Menjünk valahova, oké? - Ja, igazad van, menjünk.
Menjünk és keressük meg a végzetünket valaki más szemében.
...bassza meg, már hallucinálok, úgy viselkednek mintha Marc sose létezett volna. - És ez meglep téged?
Amikor felhívtam a nagybátyád, hogy elmondjam, Marc pár napja meghalt , csak ennyit válaszolt:"na,az AIDS igazságot szolgáltat az olyanoknak mint ti".
El se hagyta mondani, hogy Marc hepatitisben halt meg és egyáltalán nem AIDS-ben.
Ó, Marc is kapja be, amiért sosem mondta el nekik hogy buzi. - Miért? Mi szégyeljük magunkat??...bocs, nem úgy értettem.
Igaz, vannak olyan barmok, akikkel ilyen dolgokról nem lehet beszélni.
... Bassza meg!!! - Mi van?
Látod ott azt a pasit ott abban az öltönyben? Apám könyvelője, francba. - És, mi a probléma?
Nem igazán akarom, hogy meglásson. - Várj, attól félsz, hogy elmondja apádnak?.. Ha ő elárul, akkor magát is elárulja.
Nem tetszik akkor sem az ötlet. - Mindegy, itt csak melegek vannak.
15 napig újságot árulni, még Húsvétkor is, majd beledöglöttem... a főnök folyton cseszegetett, attól félt, hogy lopok a pénztárgépből.
Én nem találtam semmit, le vagyok égve. - Ki nem szarja le, 6 hónap múlva diplomázunk.
Ja, és feltaláljuk majd a be nem pirosodó paradicsomot. - Áh, itt jön Carole és az ő kakasa.
Márminr kappanja, nem? - Ne mondj ilyet előtte, mert lecsap mint a taxiórát.
Na? Most már a szakálasok tetszenek? - Pofa be, tök helyes. Ő lesz az új tanár?
Szia Laurent! - Szia Mathieu!
Beszélhetnénk egy percre? Miért nem jöttél tegnap bulizni? - bah, későn értem haza, hulla voltam.
Valamit rosszul csinálok?... Azt hittem mi együtt vagyunk... Hogy értessem meg veled? Füstjelekkel?
Látszik, hogy nem érted a nőket.. Magányra volt szükségem.
Bassza meg, ez őrület.. amióta ezzel a köcsöggel laksz, ...tán együtt is alszotok ... tuti ez van... - Mekkora barom vagy!... Nekem erre nincs időm.
Az első amit tudni kell, az a talaj savassága, hogy tudjuk, milyen növényt ültessünk... És hogyan állapítjuk meg ezt?..hmm?
Laurent? - Elküldjük a mintát a laborba, ahol alaposan megnézik, így nem kúrhatjuk el... - Hé, ne már...
És szag alapján meg tudod e mondani, milyen növény kell ide? Nos? Költő úr!? Önre várunk.
Giliszta, engedd szabadon sereged a földben, hadd szántsák fel az ígéret földjét, Mert te vagy az élet sója... és az anyja.
Ha szabad megjegyeznem, a versedtől egy növény se fog megnőni és ha továbbra is visszaélsz a türelmemmel, akkor hamarosan te is túrhatod majd a földet... mint a giliszták.
Laurent, ez az utolsó esélyed... Ha idén is megbuksz, akkor vége a tanulmányaidnak.
Már egy éve csak a baj van veled, tudod egyáltalán hol a határ?
A fenébe is, nem vagy már gyerek, csak nem azt akarod, hogy felhívjam a szüleid?
Ok, azt hiszem, egy kis gyakorlat majd helyretesz téged, remélem érdekelni fog, mert akkor az egész semmit sem ér... elkötelezettség nélkül.
Basszus, ez rosszabb a kicsapásnál.
Ja, a hadsereg is csak a férfiak hatalmas óvodája! - Ezek őrültek... a faszt keresünk itt ilyenkor? Fél nyolc... Nem kapok diplomát ha nem árulok zöldséget!
Na... legalább begyakorlod, mert egész életedben ezt fogod csinálni. - Oh, köszike az együttérzést.. na, ha végeztem rádcsörgök, értem jössz?
Hmmm, ha tudok, igen.. - Gyerünk, fel a fejjel!
Szia, te vagy Laurent Mauries? - Igen. - Eric Martin vagyok, remélem nem túl korai a kezdés neked.
Áh, nem, semmiség. - Jó, akkor körbevezetlek és máris nekikezdünk a munkának.
Ebben a ruhában leszel? - Ööö... ja..
Nincs munkaruhád? - Nincs, miért? Csak nem tehenet fogunk fejni?
Tehenek? Nincsenek. Csak a trágyájuk.
Ez az én "fészkem"... ...óh, látom nem adsz a külsőségekre. - Mondtál valamit?
Bermont nem mondott neked semmit? - Csak annyit, hogy idejössz gyakorlatra a kertészetbe.
De ez nemcsak kertészet, az INRA-nak is kutatok.
Igazán?... de általában nem a... - Általában mások bejárnak az intézetbe, de én nem.
Ez engedik? - Én vagyok az élő bizonyíték.
Oké, elmondom a munkatervet. Elvégzed a kertben a szokásos melókat, de ha szólok, akkor segítesz nekem a kutatásban. Oké? - Van más választásom?
Hát persze hogy van. Figyelj, én tudom, hogy neked derogál ilyen alantas paraszt melót csinálni, így elmagyarázom. Nekem szükséged van rád a munkához, neked rám a diplomádhoz.
De ha nem akarod?
Ööö, miért mondod ezt? Mit mondott rólam Bermont pontosan? - Hogy ez az utolsó amit csinálnál, hogy vidám vagy, és a költészeten kívül semmi sem érdekel.
Szerencsédre a költészet abszolut nem érdekel, ahogy a diákok magán problémái sem. - Cedric, itt vagy?
Igen, itt vagyok.
Mindent nyitva hagytál, bármit ellophatnak. - Nem, én hagytam nyitva, az én hibám.
Laurent, ez itt az anyukám Emma, ő pedig az új gyakornokunk.
Szia, remélem élvezed majd az együtt töltött időt velünk.
Nézd, asszem mégis a 2 hónap vakációt választom, szóval küld csak el a jelentést rólam a suliba. Viszlát Martin asszony.
Mi történt? - Semmi,
Ja, mit mondtál a fiúnak? - Nos, csak azt akartam, hogy otthonosan érezze magát.
Látom sikerült!
.. És most mi van? - Mi mi van? - Mit fogsz csinálni 2 hónap alatt?
Amit a legjobban szeretek... semmit.
Laurent, ne csináld... játszod itt a felfuvalkodott sznobot. A srác csak az igazat mondta. És esélyt is adott, nem csesztetett egyből.
Felfuvalkodott sznob!?... Igazán, és még mi vagyok? Nem adott nekem választási lehetőséget. - Nem, te nem adtál magadnak.
Óh, hagyjál békén.
Amióta Marc meghalt, ilyen hülye vagy, pláne azóta, hogy a szülei kirúgták. Asszed majd a te szüleid is ezt fogják tenni, ezért bunkózol?
Soha nem fognak megérteni, ha nem mondod el nekik... soha!
De ha nem akarod elmondani, ne tedd, de akkor állj a sarkadra és hagyd itt őket a picsába! - Óh, né' mán ki beszél!
Az én esetem teljesen más. Én boldogtalan vagyok, mert Marc meghalt, de te csak játszod az áldozatot.
Bassza meg, buzinak lenni nem betegség, szóval ne akarj mindenáron mártír lenni.
Nehogy elkezd nekem itt duzzogni! És a verseidet is most igazán mellőzheted,
mert tudod mennyire idegesítenek!
Így, és ezt megismétled minden nap, ugyanabban az időben. - Ööö.. automata öntözőkről még nem hallottál?
Dehogynem, csak az drága, érted? Nem zavar, hogy ilyen "családias" a terep? - Nem, nem... oh bassza meg...
Miért nem... miért nem kérdezed meg miért jöttem vissza? - Nem az én dolgom. Ideadnád az a ládát a virágokkal? ... ott van mögötted.
Basszus, bocsi. - Semmi baj, az én hibám.
Jaj istenem... - Jól vagyok!
Bocsi... halló? Igen, itt van... Rendben, megmondom neki.
Laurent, édesapádnak balesete volt, kórházban van.
Mi történt? - Laurent, a bolt rolója megint beakadt, apád megpróbálta megjavítani, felmászott a párkányra, megcsúszott és leesett.
Nem, nem! Itt várjanak! Majd szólok.
Minden rendben van, várja önöket, igaz még egy kicsit kába.
Jaj, kérlek, még nem haltam meg... - Ja, csak a frászt hoztad rám.
Anyádra is! Leglább tudom, hogy.. van másvilág, én meg visszajöttem!
Oké, itt a mentő. Biztos nem akarjátok, hogy veletek menjek? - Nem, nem. George itt van, neked ott a gyakorlat... Nem lesz baj.
Mauries úr? - Helló, hogy van?
Pont ezt akartam én is kérdezni. - Jaja, ööö, épp apámra várunk, volt egy kisebb balesete, de semmi komoly.
Ezt örömmel hallom. Nos viszlát! - Viszlát! ...ő volt az ápolónő, aki Marc-ot ápolta, amikor haldoklott.
Laurent, Marc számunkra nem halt meg. - Meglátogathattátok volna!
Aki szerette egy kicsit is Marcot, az most befogja a pofáját. Ha elmondta volna mi van, akkor mi is másképp tettünk volna. - Akkor ti se tartsátok szörnyetegnek, oké?
Majd ha lesznek gyerekeid, megérted.
Egyáltalán nem tetszik ez a hotel, nyomás... hopp!
Miután az anya becsukta az Engedelmesség Könyvét,továbbment, elégedetten és büszkén. Hiába a szép arca vagy a gyönyörű tekintet, gyermekére eztán mint halottra tekintett.
Sztrájkolsz, vagy mi van? - Nem, téged hallgatlak.
Itt akarsz éjszakázni? - Főnök, nem tartunk egy kis szünetet?
Tessék.
Köszi... mi van...? Félsz tőlem? - Csak a haláltól félek.
Laurent, segíthetnél. - Miben?
Asszem jobb lenne, ha szétköltöznénk. Másik lakást fogok keresni.
Mathieu-val? - Nem, Mathieu, neki más tervei vannak... nem, miattam akarom.
Azért mert a fiúkat szeretem? - Hát, nézz csak ránk... ez így nem egészséges...
Nem csak a rokonaid miatt, akik azt hiszik együtt járunk. Már lassan kezdem én is elhinni. Nem akarok buziboszi lenni, aki majd lelép ha pasit hozol fel.
- Basszus...
Nem, igazad van, nem akarom, hogy miattam szenvedj. - Tudom én is Laulau, utálod, ha egy szeretted szenved. De én is hibásnak érzem magam emiatt.
Hogy röviden fogalmazzak, olyan szelektív géneket keresünk, amik ellenállóvá teszik a növényeket a kórokozókkal szemben.
de...izé... ha megtalálod, tiéd a dicsőség? - Egyáltalán nem, sok más tudóssal és mérnökkel dolgozok együtt, plusz én állami alkalmazott vagyok... ahogy majd te is egyszer.
És nem golyózol be ezektől a kis zöldségektől? - Hülyeségnek tartod, hogy egész este sárgarépákat kutatok?
Engem nem, te turkálsz bennük. - Áh, és te miben akarsz turkálni?
Nem látjátok hány óra? Ideje befejezni. Gyerünk!
És me este velem vacsorázol... Ha nem, akkor egy falatot se kapsz, esküszöm. - Óh ne, hát nem egy diktátor az anyám?
Ja, a diktátorok tudják, mi kell a gyerekeknek. - pah...
Miért nem vacsorázol velünk? Már 2 hete itt dolgozol, de még meg se hívtalak enni. - És a barátnőd?
Őt is szívesen látjuk! - Azt hittem, jobb lesz ha ketten vacsoráznak...
Nemnemnem, valójában tudok maradni, a barátnőm se jön ma értem, és csak 9re kell mennem dolgozni is. - Mit dolgozik?
Irodákat takarítunk az ipari parkban. - Nem nagy pénz, gondolom? - Zsebpénznek megfelel.
A szüleid nem segítenek? - Miért kéne? Na, én jobb szeretem a függetlenséget.
Nem duzzogok, csak még van egy kis dolgom, ennyi... ja.
Rád emlékeztetett, amikor azt mondta, nem kell a szülei segítsége. - Az én sztorim és az övé teljesen más. - Igazán? Talán ismered a történetét?
Nem, ne stresszeld magad, majd busszal megyek.
Sajtot? - Áh, nem, köszönöm, nem szeretem. - Nem, köszi.
Igazatok van, ez a régi sajt undorító. - Emma, most tényleg, muszáj a vendégünk előtt? Bocsáss meg neki, nem tud színlelni.
Rágyújthatok? - Nem, ha tönkre akarod tenni a tüdőd, azt ne előttem tedd.
Mondtam, nem tud színlelni.
Ha... ööö... ennyi baj van a kertészettel, akkor minek tartjátok fent? - Óh, ha Cedric valamit a fejébe vesz...
Apám épített itt mindent, és nem volt szívem eladni a munkáját. - Ja, pedig jól megfizették volna! Nem ellened beszélek, de nem itt tartanánk, ha akkor eladod.
Akkor ezért hoztad létre itt a laborod? - Ja, azt mondtam, "vagy elfogadják vagy kiszállok"... szerencsére belementek.
Apám jó ember volt, fenébe, ez hülyeség...apám mindig tudta... mit akar... - Az ember mindig megváltoznak, ha megértjük őket.
Untatnak a történeteink? - Nem, egyáltalán nem, csak mennem kell dolgozni.
Majd én elviszlek.
Szuper, és még csak el sem késtél. - Nem, és még egy cigire is van időm.
Például az enyémre? - Például... haha - Tessék...
Kösz...
Elnézést...
Hé, Laulau, mi ba van? Velem van bajod? - Micsoda egó... jól vagyok, és nem csak körlötted forog a világ.
Óh igen? Kiről van szó? Ismerem? - Ráadásul heteró, ahogy lenni szokott!
Óh a fenébe, akkor ez egyikünknek sem a szerencse napja?
Vannak fiúk, akik csak baszni akarnak, mint Mathieu. És vannak fiúk, akik szeretni akarnak. Te vagy a fiú, aki csak szeretni akar.
Hát ez szuper... - Nem megyünk el inni egyet?
Csak egyet? -LAURENT!
És én azt hittem hogy mindent elmondtál... - Amit tudtam, elmondtam... most én is összezavarodtam...
hmm, csak arra gondoltam, ne gyalogolj hazáig ilyenkor este, ... és mivel semmi dolgom sincs, így... - Áh, nem, nem, Carole-nak van kocsija...
Ne haragudj, hülye ötlet volt.... - Nem, egyáltalán nem... várj itt, oké? ...Carole!?
Nagy baj lenne, ha ez estét hármasban töltenénk? - Nagy baj lenne, ha ez estét kettesben töltenétek?
Elnézést, vagyis, bocsánat, Cedric vagyok, izé, meghívhatlak egy italra?
Ma nem fog menni, holnapra fel kell készülnöm egy vizsgára. De Laurent szívesen menne, azt hiszem... Máskor, persze, majd én sem utasítom vissza a meghívást.
És te, vigyázz magadra, helyes srác, kedvesnek tűnik, és meleg mint a radiátor!
Na szia, mulassatok jól
Fázol? - Basszus, lefagynak a golyóim... minusz 20 fok van itt.
A labor miatt muszáj. - Igen? És mit tehetünk ellene?
Akarod, hogy a takaród legyek? - Ööö, na nem bánom...
Vagy egy meleg palackot kérsz? - Haha, így jó lesz. - Oké?
Nem féltél, amikor megérintettél a kocsiban? - Biztosra mentem.
Igazán? - Csak egy meleg lakik együtt az anyjával a te korodban.
Te egy kis szemétláda vagy!
Már megint egész éjjel dolgoztál? - Basszus, az anyukád! Mozdulj már! .. itt az anyukád! Gyerünk, Mondom itt... az anyád...
Elnézést... Máskor majd csukjátok be az ajtót. - Te akkor is bejönnél.
Megyek csinálok reggelit.
Felkelnél végre? - Mi van már? Láttad a Szűzanyát, vagy mi?
Azt nem, de a te anyádat igen! - És, akkor mi van?
Hogy mi van? Pff, semmi. Semmi tényleg, ez így jó. - Nem szoktam beszélni srácokkal addig, amíg nem köszönnek reggel egy helloval.
Figyelmeztethettél volna, nem? - Rendben, sajnálom, oké? Laurent jobban megijedt mint te.
Kér egy teát? - Nem, kávézik, úgy ahogy én.
i'll be back. - Cedric mondta, hogy kérsz kávét? - Igen, kérek.
Tessék ülj le, szolgáld ki magad. Itt a vaj, a lekvár, ne szégyenlősködj.
Nem mersz rám nézni?
Nézz rám Laurent! Tegyük tisztába a dolgokat.
11 évvel ezelőtt,Cedric apja temetése után ugyanígy ültünk itt, amikor egyszer azt mondta "anya, én a fiúkat szeretem".
Szörnyű választás elé állított, mikor hozzátette "vagy elfogadod, vagy elmegyek örökre".
Épp csak eltemettem a férjem, aki nem volt szent, de szerettem, és nem akartam ugyanaznap elveszíteni a fiamat is... így elfogadtam olyannak, amilyen.
Rég volt, és nagyon nehéz volt. Csak azért mondtam el neked mindezt, hogy tudd: tőlem nem kell félned.
Cedric sokat tanult tőlem. Megtanult szeretni, elfogadni, elfogadni azt...
Éhen halok!
Megszíneztem. - Köszi.
Itt nincs semmi. - Minek pepecselsz ezzel a szarral, semmi értelme.
Ok, ki a tudós itt? Te vagy én? - Pff, kutatás, minél többet dolgozol, annál kevesebb a siker.
Te kis tudálékos gyakornok! - Vesztes!
Viccesnek találod, hm? - Aha!
Te kis köcsög.. oh a francba.
Emlékszel még kedves a múlt éji gyönyörre? Igaz volt e minden vagy csak álmaim gyötörtek? S a szíved, vajon az én nevemre dobban? Sóvárogva várlak, a jónál is jobban. - Naa! Most meg nem hiszel a szerelmes történetekben?
Tudod, nincs benne sok gyakorlatom, csak a mocskos törénetekben... miért? Te hiszel? Szerelmes vagy?
Ja. Ha mi ketten együtt élnénk, akkor neked hazudnod kell, és az nekem nem megy.
Ez túl tudományos. - Ja, meglehetősen.
Basszus, tisztára magam előtt láttam magunkat. - Ha ez megrémíszt, akkor szakíthatunk is.
Nem szeretnéd, hogy maradjak?
Elmondanád a versed újra? - Azért csak emlékszel belőle valamire!
Emlékszel még kedves a múlt éji gyönyörre?...
Jössz enni?
Húha, te tényleg tudsz főzni! Egész ehető... - Vannak melegek, akik tudnak főzni is.
Szerencsémre még a költészethez is értesz! - És a mezőgazdasághoz is.
Mi?... Nos ha a múlt évi bizonyítványodat nézzük, jobb lesz, ha inkább be állsz valahova szakácsnak.
Köszi... Miért lett eleged a suliból? - Hát, mindenki azt akarta, hogy csajozzak, de én a másik oldalt akartam... ez kicsit összezavart...
Nem vagy egy kicsit koravén? - Túl gyorsan nőttem fel szerinted?
És honnan jött a versek iránti szenvedély...??? - Menj már, most ki akarsz nevetni?
Ja... - Nem tom, talán a suliból, te nem szeretted az irodalmat?
Őszintén? - Én élveztem. Valincourtban semmi sincs, és ha egy fiúnak tele van a feje kérdésekkel... meg tudtam fogalmazni rímekben a bajomat...
Aha!... Az őseid tudják, hogy a fiúkat szereted? - Tudják vagy sem, mit számít?
Jó estét carole! - Jó estét!
Elnézést, hogy csak így magukra rontunk, és ilyenkor... - Ööö...Laurent nincs itthon.
Látod, mondtam, hogy telefonáljunk!
Vacsoráztak már? - Nem időzünk, egy konferenciára vagyunk hivatalosak... Koncertek, koktélok, nagy szálloda. Holnap reggel megyünk haza.
Nem akarnak bejönni?
Nem akarunk zavarkodni. - Én szívesen megnézném, hol laknak. - Ne haragudjon ránk.
... ez csak egy lomtár, ez itt a nappalink... és a hálószobánk.
2 embernek ideális. - Különösen a mi két turbékoló gerlénknek.
Szégyellem magam, ha Laurent tudta volna... - Mikor fog visszajönni?
Nem tudom.
Remélem nem vesztetek össze? - Áh, nem, csak az iskolatársaival bulizik.
Hallo... igen.. adom. Laurent? Téged keresnek. - Ki az?
Carole... hmm, olyan szexis vagy ebben. - Nem meg mondtam, hogy,... oh ... Basszus, mikor akarnak hazamenni? Máris megyek! Francba! A szüleim nálunk vannak... picsába!
El kell, hogy vigyél!
A szállodában biztos jobbat főznek. - Ezt mondtam anyádnak is, de a fejébe vette, hogy visszajön... zavarkodni.
Jó reggelt! - Carole! - Jó reggelt, Carole.
Nem muszáj felkelned miattunk!
Voltál még kivizsgáláson a fejeddel? - Nem, nem kell, kicsit még szédülök, ennyi.
Ez volt a legjobb koncert, amin eddig voltunk. Nektek is mennetek kéne. Legalább egyszer egy héten. -Laurent nem szereti a klasszikusokat, tudod milyen.
Én csak azt tudom, hogy azt szereti, amit én szívből gyűlölök... a mogyorós croissantot!
Hiányoztál. - Tényleg? Nem hiszem.
Na? nem fáradtál bele, hogy eljátszd a heterót anyunak és apunak?
Maga szerint meg fog maradni? - Persze, csak fagyvédett helyre ültessék,egy kis műtrágya kell alá, egy kis műanyag borítás és kész is!
Ha szeretik, meg fogja hálálni, hm?
Oké, akkor ezt kérjük. - Nagyszerű, akkor kiviszem önöknek, azt viszem, amit választanak, én ilyen vagyok.
Sikerült! A kurva életbe!
Na? - Látod, vannak még csodák?
Seggfej! -oké, és mit fogsz csinálni a nyáron?
Nos, maradhatsz itt is gyakorlatra. - Tényleg? Ez nehéz meló ám!
Óriási vagy! - Akarsz maradni?
És mit kapok ha maradok?
Hopp!... elfogyott.
Kimérted a dózist? - Hát persze hogy nem, te lüke, véletlenszerűen locsoltam mindet.
Tökéletes, bravó, csak így tovább.
Jövő vasárnap kapod meg a bizonyítványt, elmész érte? - Nem, vasárnap nem leszek itthon.
Hova mész? - A szüleimhez. 2 hónapja nem láttam őket miattad.
Ne duzzogj! Mi ez az orrlógatás? Téged is magammal viszlek.
Cedric, vedd fel ezt és azt mondjuk, a nővérem vagy. - Nincs ugyanilyen, csak rövidebb?
Nem, csak ez van. .. ahh, egész hétvégén játszhatom az ideális menyet, Cedric, mit csinálsz ma este?
Vigyázz, ha meglát egy meleget, azonnal ráveti magát, hogy kipróbálja a vonzerejét. - Nem is! Ráadásul ő nem jelent rám semmi veszélyt.
Nem nagyon kedvelsz, mi? - Naná, utállak, sőt, gyűlöllek, amiért végre Laurent boldog, és végre van mersze egy fiút szeretni.
Miért kell ehhez bátorság?
Kész vagyok!
Köszi! - Örömmel, örülök, ha boldoggá tehetem az embereket.
Kivéve Carole-t!? Játsza a hülyét, de megőrül érted. - Ugyan, semmi sincs köztünk Carole-lal.
A szüleid ezt nem így tudják. - Bocsi, de ez most hogy jön ide?
Mikor akarsz bemutatni nekik? - Miért? Meg akarod kérni a kezem?
Mi van, mit csinálsz? - Leállok, hogy megkérhessem a kezed.
Cedric, adj egy kis időt nekem. - Miért nem mondod el nekik? Olyan nehéz lenne elmondani?
Megvan a saját életem, nekik meg a sajátjuk. Így jó, ahogy van. - Szóval ezentúl, ha elviszlek Valencourt-ba, akkor csak annyi lesz a dolgom, hogy kidoblak a gyógyszertár előtt?
Cedric, most mi a faszt keménykedsz? Ha azt akarod, akkor innentől majd megyek stoppal, nem probléma.
Nem jöttünk túl közel, itt biztonságos kiszállnod? - Nem, itt oké,
Jöjjek érted? - Nem muszáj, majd hívlak a vonatról, ha már Lille-ben vagyok.
Vigyázz magadra nagyon!? - Holnap este találkozunk.
Egy dobozzal kevesebbet tudok most adni! De hétfő reggel 9kor már megjön a szállítmány. - De... elég lesz ez mára és holnapra?
Ezzel a dobozzal egy hétre is elég, de hétfőn adok még egy dobozzal.
- Uraim? - Jó napot! - És ma mit kell fizetnem? - Semmit, a biztosítása fedezi az egészet.
Vannak színes óvszereik? - Vannak, bár ezt nem sokszor szokták kérdezni tőlem. - A pirosakat nem szeretem, legszívesebben bedobnám a vécébe.
Nem is, a lilákat akartad lehúzni a múltkor a vécén. - Látom, maguk igazi ínyencek.
Mindenki az ezekben az időkben.
Ez az összes fajta, de felpróbálni nem lehet! - Hát ez jó, az a lényeg, hogy passzoljon a méret.
Ezt kérjük. Van még sampon otthon? - Az egész boltot meg akarod venni?
Tessék, 98 frankot kérek.
Nem volt hosszú az út? - Nem, nem, aludtam is egy kicsit. - Ez a Dufresne asszony, nagyon akadékoskodó.
Viszlát. Dames úr! - Viszlát uraim!
Nem tudom, hogy csinálják. Szaporodni nem tudnak, mégis egyre több és több van! És már házasodniuk is szabad... haha.
Hogy van Carole? - Jól van, köszi, és elnézést kér, de most nem tudott jönni...
Hétvégi gyakorlat? Kizsigerelnek... mégis, jól nézel ki.
Jó napot uram! - Hagyd csak, majd én kiszolgálom.
Mit tehetek önért? - Hm, Aspirint kérnék.
Ott van előtted Laurent, jobbra fent. - Csak ennyi lesz? - Igen.
35 frank lesz. - Köszönöm!
Bocsi, de alig kaptam taxit, ráadásul dugóba kerültünk... add ide, befejezem., - Nem, nem, inkább Cedricet nézd meg, elő se jött egész hétvégén.
Van valami problémátok? - Nem, nem...
Bezárnád az ajtót kérlek? - Jól vagy? Jól érezted magad Valencourt-ban? A gyógyszertárban?
Hűű, hogy megijedtél... azt hitted azért megyek, hogy megkérjem a kezed?
És te mit hittél? Hogy majd így foglak bemutatni: Szia anya, szia apa, ez Cedric, ő szoktam megbaszni a seggem? - Hát ez legalább tiszta beszéd lett volna.
Figyelj Cedric, ne játsz velem ilyet, oké? - Micsoda? Én játszok veled?? Ezt gondolod?
Figyelj, nem fogok tőled bocsánatot kérni... - Áh nem?... Hát én sem, de tudod mit? Nem akarok dupla életet élni.
Nem is kértelek erre... - Tényleg? És amikor együtt vagyunk, meg ha meglátogatod a szüleidet, vagy ha esetleg ők látogatnak meg téged...
Szállj le végre a szüleimről! Nem neked kell velük együtt élned, oké?
Mindig azt mondod, független vagy, de látod, mihelyst mást szeretnék, hogy ne csak szex legyen közöttünk.. Vicces... Még én leszek a rossz fiú.
És még tudod mit? Nem akarok együtt élni egy olyan fiúval, aki nincs tisztában azzal, ki is ő valójában.
Bazd meg... a francba!
Laurent!... Laurent! - Baszódj meg, asszed ezt direkt csinálom? Az unokatesóm miatt van. A szülei kidobták mint a szart és hagyták megdögleni...
És a szülei cseppet se különbek, de mindegy. Látom, nem érted, én meg nem fogok magyarázkodni neked.
Miért nem beszéltél erről soha?
Ez sajnos egy igaz történet. Nem sokkal Marc coming outja után az utcán találta magát, kidobták, mintha leprás lett volna.
Basszák meg, hogy utálom az ilyen szülőket. Mikor volt ez? - Tavaly.
Ekkor kezdted hanyagolni a sulit? - Bravó Freud úr.
Elvittem Marcot Vietnamba, hogy felejtsen kicsit, akkor kapta el azt a szar hepatitist.
..2 hónappal később... Laurent elmondod te? Az ősei azt hittél AIDS-ben halt meg. Tudtad, hogy meleg volt?
- Sejtheted, olyanok voltunk, mint a testvérek, 2 év volt köztünk. Ő már 15 évesen tudta, én kb. 18 lehettem, amikor rájöttem, mi vagyok. - Marc vette rosszabbul,2 meleg unokatesó, nem találta túl viccesnek.
Hibásnak érezte magát, mintha attól félt volna, hogy ő miatta lettem meleg. - Ismerős történet, hmm? Ő tudja, hogy mi történt, ezért nem mondta el a szüleinek.
Leszarom mit gondolnak ez emberek, ha megölelsz, leszarom magasról. Ha meg akarsz csókolni mindenki előtt itt, hát tessék.
Akár még apád könyvelője előtt is? Innentől már nem rejtheted el a valódi életedet, tudod.
Tudom, hogy egy nap úgyis rájönnek, de azt is akarom, hogy tudják hogy te egy nagyszerű srác vagy. - Anélkül is lehetünk melegek, hogy fülbevalókat hordanánk.
És ha ellökött volna magától, amikor elmondtad neki, te talán nem akarnád őt újra látni? - Nem adtam neki más választást.
Ha elmondom az őseimnek, hogy meleg vagyok, és ezért elvesztem őket, abba belepusztulok.
Apa balesete előtt nem is gondoltam volna, hogy ennyire szeretem őket.
Tessék, a kiszáradt kezekre. - Köszi, de nincs kiszáradva a kezem, és neki sem.
Bocsánat, de elképzelésem sincs, hogy mit csinálnak a kertészek... - Alkalmazott kutatás Pierre, amit Laurent is akar csinálni, ezt olyan nehéz felfogni egy gyógyszerésznek?
Nagyobb részt biológusok, akik a növények ellenállóképességeit kutatják. - Egyik ember rombolja a természetet, a másik próbálja megmenteni. Jó hogy még vannak ilyen rendes emberek a világon.
Én nem ismerem a te kertészedet, de látva a jegyeidet úgy hiszem, csak jó ember lehet. És legalább már szakirányod is van.
Tényleg nagyszerű srác. És szuper lenne, ha ti is megismernétek, persze, csak ha akarjátok.
Mi sem könnyebb, hívd meg egyszer hétvégére. - Nem, nem, felejtsd el, amúgy is melózik szombaton is.
Na és? Hívd meg egy szombat esti vacsorára, még itt is maradhatna vasárnapra.
Persze, eljöhetne Marine szülinapjára, egy új arc lenne a családban, könnyebb lenne elviselni a többieket is.
Mi igazából nem sokat tudunk erről a szakmáról... - Igazából mi olyan mérnökök vagyunk, akik a földet túrják és mégsem lesz koszos a kezünk.
Ahogy a kertészek is, akik összegyűjtik a leveleket, segítenek megújulni a természetnek. - Vagy segítenek elpusztítani.
Jó sok munkád lehet, a kertészet, a kutatás... - Laurent mesélt az édesapádról.
Igen, nagyon dícséretes a munkád, különösen a te korodban. - Amikor valaki meghal, próbálunk többet megőrizni belőle az emlékektől...
Gyerünk, fújd el... Jaj, egy még ott maradt...
Szuper, jó kislány!
Azt akarom, hogy a papa vágja fel. - Hagyd Marine, majd mi felszeleteljük... oh lala. - Előbb a gyertyákat szedd le... a gyertyákat.
(- Bocsánat, hány éves voltál amikor édesapád meghalt?) Minden rendben drágám? (- Miben halt meg? -) - Igen.
Szívinfarktusa volt. - Jaj, elnézést és bocsánat a kérdésért. És édesanyád?
Soha nem ment újra férjhez, csodálkoztam is. - És te? Te nős vagy?
Igen, hozzámentem a tudományhoz!
Akkor nem olyan vagy, mint az unokaöcsém, igaz Carole? - Ja, ha megtalálja az ember élete férfiját, akkor ne nagyon csessze el. Nos, elálmosodtam, nem haragudtok ha...?
Hát persze kedves. - Na, mi is megyünk.
Laurent, jössz?
Azt hiszem én is... - Á, nem cedric, szeretnénk ha maradnál holnapig. Már meg is ágyaztam a vendégszobában. Majd meglátod milyen kényelmes az alvás ott.
Sipirc felfelé!... Jóéjt emberek! - A nyári takarót raktam be nektek! - Igen, köszi Jeanne!
Megmondanád mi folyik itt? Meddig fog tartani ez a színészkedés? Azért jöttem Cedric-kel, hogy segítsek neked, nem azért, hogy az alibid legyek.
Mindegy, ez volt az utolsó... Soha többet nem jövök, ha nem teszel semmit. - Bassza meg, nem tudok, nem tudok!
Akkor menj és mond el Cedricnek. Jó éjt!
Carole úgy hallom féltékenykedik? Ez természetes, hisz átvettem a helyét. - Sosem veheted át a helyét...
Állj le, a szüleid... - Kit érdekel? Alszanak...
Félsz? Nem, de nem akarom... nem itt, nem így, nem úgy, hogy, nem tudják, mit jelentek a számodra.
Nem akartam meg tenni Marine miatt, meg a többiek... legközelebb!? - Persze, és legközelebb is lesz majd valami kifogás.
Olyan ez mint a legelső szex.. minél többet vársz, annál nehezebben tudod elveszíteni a szüzességed.
Mi van? Azt akarod, hogy én beszéljek velük? - Megbolondultál?
Nézd Laurent, lábfogdosás az asztal alatt, vagy éjszakai dugások zárt ajtók mögött, ez nem az én világom.
Mit fognak így gondolni rólunk? "Ezek is csak olyan buzik, akik csak a zárt ajtók mögött tudnak dugni", mi?
Én nem akarom szégyelni magam soha többé. És nem akarom szégyelni, hogy veled vagyok.
Ne haragudj, de nem tudok itt aludni. - Mindegy, azt csinálsz, amit akarsz, úgyis az anyám kért meg, hogy maradj..
Nem akard, hogy én is hazudjak. Nem... nem akarom megtenni.
Mindenesetre a küldetésem sikeres volt, az apósomék különlegesnek tartanak...
Kérj elnézést a szüleidtől a nevemben.
Mit csinálsz itt? - Dolgozom.
Azt látom... de nem Laurentéknél vagytok? - Ja, de most már itt vagyok.
Történt valami baj? ...nincs még korán a whiskey-hez?
Még mindenhez túl korán van... ...Bassza meg!!
Ne kényszerítsd Laurent-t olyanba, amit te már megtettél.
hello? Óh, te vagy az, igen... épp bent van a... nem .. duzzog az uraság! Tartsd, megnézem.
Téged keresnek!
Jaj, még nincs kész, kicsit várnod kell. - Nem eszek veled, mennem kell Párizsba.
Most azonnal? - Ööö, igen. A konferencia holnap kezdődik, és oda akarok érni időben.
Mikor jössz vissza? - Jaj, ha majd vége lesz? És ne haragudj, hogy egyedül hagylak.
Nem leszek egyedül. Laurent is itt van.
... és mi lesz a laborral? - Ne aggódj, majd hívlak!
Francba, minden kezdődik előről.
Maga Mauries asszony? Laurent-t anyukája? - Igen.
Cedric édesanyja vagyok, Cedric Martiné. A fiúk nálunk van gyakorlaton.
Szeretnék beszélni önökkel.
Nagyon sajnáljuk, hogy Cedric nem maradt itt hétvégére.
Laurent szólt, hogy beteg lett. - Óh igen, de már jobban van.
Valami probléma van Laurent-tel? Vagy a gyakorlattal?
Igen is, meg nem is. - Nem értem.
Lehet, hogy érzékenyen fogja önöket érinteni... Azt se tudom, hogy van e jogom elmondani önöknek. - Csak nyugodtan, mindent hallani szeretnénk.
Nos, van egy kis probléma a fiúkkal. Egész pontosan Cedricnek Laurent-tel.
Vagyis, nos... azt hiszem a fiaink szeretik egymást.
Ezt hogy érti? - Pontosan tudja, hogy értem.
Miről beszél?... Ez képtelenség...
Ön téved. Laurent-nek barátnője van. - Igen, tudom, ismerem Carole-t, de Laurent Cedric-et szereti.
Szóval azért jött, hogy ezt elmondja nekünk? - Mauries úr, képtelen lennék ebben hazudni. Tudom, nehéz, de azért vagyok itt, mert szükségük van ránk.
Most megkérném, hogy távozzon.
Azt hiszed, ha elbújsz a szobádba, attól jó lesz minden? - Nem keresek válaszokat.
Nem én vagyok aki elhagyott, Laulau. Miért nem hívod fel? - És mit mondjak neki?
Pfff, hogy igazad volt, és menj el apámhoz, kérd meg tőle a kezem? - Miért ne? Végre szerelmes vagy. És erre mindent megint elcseszel.
Nem az én hibám, nem én kértem, hogy meleg legyek. Eleget agyaltam már ezen korábban.
Szegény kicsi Laulau... Hová vezet a pici életed?
Na most figyelj Hófehérke! Talán a szőke herceg jött érted fehér lovon!
Laurent itt van? - Igen, a hálószobában. Laurent? Apukád van itt!
Mit keresel itt? - Várj apa... Mi baj van?
Undorodom tőled. Azt hitted nem derül ki, mi? Soha többet ne gyere haza!
Laurent!
Mit csinálsz? Hagyd abba! - Az a szemét kurafi! Szétverem a pofáját!
Állj le! Higgadj le! Mitől őrültél még? - Higgadjak le? Viccelsz? Tudod mit csinált? A mocsok mindent elmondott a szüleimnek.
Nem ő volt, hanem én! Ő semmiről sem tudott. Én beszéltem velük.
Hülye vagy? Mi a faszért kellett beleavatkoznod? - Azért mert úgy véltem... - És az anyám!?... Baszódj meg, anyámra nem gondoltál?
Jeanne, segíthetek valamiben? Vegyem át egy kis időre a gyógyszertárat? - Martine, kérlek.
Ezt nem élem túl. Olyan, mintha megöltük volna a saját fiúnkat.
Martine, ez nem a te hibád. Mindent nem lehet elfogadni, mégha a gyerekünkről is van szó.
Vajon mit ronthattunk el? Mindent megadtunk neki, amit csak akart.
Jeanne, csak egy kérdést kell megválaszolnod magadnak a szeretetről: "szereted e annyira a gyerekedet, ahogy ő szeret téged?"
A múltkor még arról beszélgettem velük, hogy hány unokám lesz. Milyen hülye voltam... hülye!
Ez az!... Csak színjáték volt az egész. - Pedig ez a mi hibánk. Mi kényszerítettük hazugságra, hogy elnyerjék a szeretetünket.
Micsoda szégyen! Mit fognak szólni az emberek, ha kiderül? - Szard le az embereket. Nem velük élünk, hanem a gyerekeinkkel.
Ha a fiad elmegy, nem az emberek fogják őt pótolni az életedben.
Kaphatnék még egyet? - Nem lesz az már túl sok? - Nagykorú vagyok, fizetek, szóval tölts újra!
Ezt akartad tudni? Hogy érdekelnek e a lányok? - Ez sokkal egyszerűbb. Most már legalább tudom, hogy nekem is olyan érzéseim vannak, mint bárki másnak.
Nem vagyunk egyformák. Ez semmit sem jelent.
Elterveztem, hogy megbaszok egy lányt, bassza meg... - Én nem egy lány vagyok, aki csak úgy meg lehet baszni...
Hát te tényleg nem érted... - Azt hiszed? Egy oltári nagy buzi vagy Laurent, hát fogadd el szépen, és ne kínozz minket tovább.
Ne sértődj meg, de Marc-ban sokkal több bátorság volt.
Jó estét Carole, tudom, hogy késő van de beszélnem kell Laurent-tel, itt van?
Óh, Emma!
Azt hiszem egy ideig nem fogsz inni pálinkát. Egy egész üveggel, üres gyomorra!
Adok egy kis nyugtatót... és pihenj sokat!
Ha nagyon levert lenne, duplázza meg a dózist. - Úgy lesz, köszönöm doktor úr.
Viszlát! - Viszlát!
Látod, az én koromban is el lehet még cseszni a dolgokat.
Mi a faszt keresek én itt? - Itt legalább ápolhatlak.
És legalább szemelőtt leszek, mi?
Ezen a bajon már én sem tudok segíteni.
Laszarom ezt a mártirkodást. - Elmehetsz, amikor csak akarsz.
Azt csinálsz, amit akarsz. ...Oké, én megyek enni.
Nem kérdezel semmit? - Miről?
Hát hogy reagáltak a szüleid...? - Leszarom.
Oké! Nem volt szép dolog tőlem, hogy ezt tettem. Mindazonáltal...
Adj nekik időt, Laurent. Türelmetlenek vagytok, te, Cedric és az olyanok, mint ti.
Már minden a helyén van, nincs mit megérteni, nincs idő a sírásra...
Igen, de nem Cedricet hibáztasd, ő szeret téged. Vagy azt hiszed a szüleid nem szeretnek téged? - Ja nem, csa undorodnak tőlem...
Miért nem ülsz le beszélni anyáddal, ahogy most velem? Miért nem mondod el neki mit csináltál tegnap Carole-nál?
Miért nekem kell tudnom ezekről és nem neki? - Egy olyan anyának jobban örülnék, mint amilyen te vagy.
Szégyelhetnéd magad, amiért így beszélsz. Tudod te mit él át most ő? Mindazt amit nekem is át kellett?
Ah de a fiam is legalább olyan hülye, mint te.. 2 napja hírét se hallottam...
Cedric!... Jó reggelt! Tartaná egy kicsit?
(Anyukád az! Akarsz vele beszélni?) Elnézést, egy vásárló... Igen, de Laurent, pont most ment el.
Igen, itt van egy pár napig. Elnézést? Ha szeretné, örömmel... hol?
Elveszettnek érzem magam. Nem tudom elfogadni, hogy Laurent egy... ... és azt sem tudom elfogadni, hogy soha többé nem látom majd.
Ő se tudja elfogadni, hogy ne lásson téged soha többé. Jeanne, miért dobnád el magadtól a gyermeked, csak azért mert más?
Hogy tudtad ezt elfogadni? - Én is sírtam. Mert elképzeltem, hogy egyszer majd én is boldog nagymama leszek...
És hogy egy fiú egy másik fiúval aludjon... még napjainkban is...
Látod? Te is úgy gondolkodsz ahogy mi.
Nekünk semmi bajunk nincs az ilyen emberekkel. Tudod, páran még a patikánkba is szokott járni. - Igen, de őket nem Laurentnek, és nem is Marcnak hívják.
És ha mi bántjuk őket, mi sem vagyunk különbek.
Én beletörődtem, mert nem akartam elveszíteni a fiam. És gondoljak bármit is erről az egészről, én azt akarom, hogy boldog legyen... vagy te nem?
Jeanne, Cedric és Laurent szakítottak. - Ez engem nem érdekel.
Cedric kérte Laurent-től, hogy mondjon el nektek mindent, de Laurent megtagadta, nem akart nektek fájdalmat okozni, elveszíteni titeket.
Tudta, ha megteszi, elveszít minket. - Nézd Jeanne, nem érdekel, mit gondolsz. De tudom, Laurent boldogtalan, és szenved, mert megbántott titeket.
És talán miattatok nem mer meleg lenni, még ha szereti is a fiamat, miattatok fog elmenekülni.
Vissza kell mennem a kertészetbe.
Nem miattad csináltam az egészet. - Miért, mert én talán azt hittem, hogy miattam húztál le egy üveg pálinkát?
És ezért akartad megbaszni a legjobb barátnődet?
Igazából bármit megtennék, hogy ne utálj engem. - Óh, tudod, hogy én olyannak szeretlek, amilyen vagy.
És asszem nem is kedvelnélek, ha nem ilyen lennél, mint amilyen vagy. De erre már egy kicsit késve jöttem rá.
Mit csinálsz, amig elkezdődik a suli? Elmész vagy itt maradsz?
Nem, elmegyek. Asszem ez lesz a legjobb. Így a lakást is megtarthatod.
Csak keresned kell valaki más lakótársat... - Óh, már van egy jelentkező.
Mathieu!
Óh, te és a cigijeid. - Bocsi, elnyomom.
Nem, cigizz csak te buta, legalább nem kell bekapcsolni miattad az öntözőt a kertben.
Cedric is ezt szokta csinálni?
Szereted őt, hm?
Nem maradok tovább Emma. Nem akarok itt lenni már, amikor Cedric visszajön. Befejezem a melót a laborban, és lelépek.
És hova akarsz menni? - Párizsba, átjelentkezek Bermontba, az ottani fősulira.
Elmeséltem neki az egész sztorit, nem titkoltam el semmit. Tiszta lappal akarok kezdeni egy másik suliban.
Igazából ebben a szakmában akarok dolgozni. Mégha hülye is vagyok hozzzá.
Szégyen, hogy a te korodban ennyi fájdalmat kell elviselned.
Hallo? Óh, te vagy, és a konferencia, érdekes? ... Ja, ja, jól vagyunk.
Ne haragudj, ha nem hívlak holnap este. A doktornál leszek. Elvégez pár vizsgálatot... Rutin dolgok, semmi komoly.
Na, ne idegeskedj, délutánra már itthon leszek.. Igen, persze. Én is, csókollak... szia.
Emma? Emma?... Anya? Anya, hol vagy?
Itt vagyok!
oké, mit mutatott ki a teszt? Mikor kell újra befeküdnöd a kórházba? - Nem kell mennem soha már... téves riasztás volt.
Átverted a fejem? - A kávé még meleg, egyél is valamit. Semmit se ehettél.
Oké, a doktor, a teszt, csak vicc volt? - És a te konferenciád?
Miért játszol velem? - Én játszom? És te hol voltál vasárnaptól?
Ahogy mondtam, egy konferencián. - Bocsánat, hogy meg mertem kérdezni.
Én nem ezt mondtam... - Mondok én neked valamit, jól figyelj, most már ideje lenne másokra is gondolnod.
Ha fejjel akarsz menni a falnak, tedd, de ne játsz Laurent érzéseivel, nagyon kérlek.
És valami mást is el kell mondanom. Nagy bajt csináltam.
Elmentem Valincourt-ba, találkoztam Laurent szüleivel.. és elmondtam nekik mindent.
Bazd meg, és milyen jogon tetted ezt? - Azért hogy boldogok legyetek. Hülyén hangzik, de így van.
Állj le, és ezt csak így mondod? Felfogtad mit tettél?
Hogy fogadták? Nagyon rosszul, intelligens emberektől mást vártam volna.. Ha nekem kéne együtt élnem velük...
És Laurent, hol van most? - Azt mondta, Párizsba fog menni. De még itt van, a vonatja csak egy óra múlva indul.
Nem tudja, hogy itt vagy. - Javíthatatlan vagy...
Laurent?...Laurent!
Basszus, bocsi, nem tudtam, hogy már visszajössz. - Rendben van, maradhatsz.
Nem, nem, el kell érnem a vonatot.
Asszem nagyon elbasztam. Megmentettem, amit lehetett, de a programodnak már lőttek.
Emma elmesélt mindent. - És? Ez változtat valamit? Nos, én még nem beszéltem a szüleimmel, talán ki tudom magam magyarázni.
Áh, pfff. - Az egyetlen újdonság, hogy Párizsba megyek.
Őrület, én meg onnan jövök. - Hát ennyi! Elmondhatjuk majd, hogy az útjaink egyszer találkoztak. Szia!
Laurent? El se köszönsz?
Viszlát... és köszi mindent. - Mégha ezt is tettem veled?
Pfff, egyszer én is megtettem volna. - Ha Párizsba érsz, hívd fel anyádat. Fontos, hogy az embernek legyen egy anyja, ahogy az is egy csoda, ha gyermekünk van.
Elvigyelek? - Ja, az állomásig legalább, nem akarom lekésni a vonatot.
Hallo?... Ki az? ...Jeanne? Nem, nem, már elment. - Megmondta, hogy hova megy?
Nem, csak annyit tudok, hogy az iskolai járattal Párizsba akar menni...Jeanne?..Jeanne?
Elveszítettük Laurent-t. - Már rég elveszítettük őt.
Hát nem érted, hogy soha többé nem látjuk őt? - Talán így lesz a legjobb mindenkinek.
Ha visszajönne, azt én nem viselném el... inkább elmennék örökre.
Egy önző szemét vagyok Laurent. Emma-nak igaza volt. Nem volt jogom ezt kérni tőled.
Bocsáss meg, ha megbántottalak... Hallod?
Szeretlek... szeretlek.
Vigyél el Valencourt-ba.
Hogy van Laurent? Régen láttam. Remélem jól van. - Óh igen, nagyszerűen.
Elnézést.
Ide jönnél? Vásárlóink vannak.
Vitaminok... kapszulát vagy drazsét kér? - Drazsét! A kapszulákat én ...
Oké, leszarom, hogy nem akartok többé látni, ...de én nem akarlak elveszíteni titeket. - Elnézést... átjönnél velem a másik szobába?
A kocsiban leszek.
Bocsánat, de sietnék.
Miért kellett bejönnünk ide?
Nem szégyellem senki előtt amit mondani szeretnék.
Nem hiszem hogy az emberek kint hallani szeretnék. Ne csak magadra gondolj!
Nem gondolsz ránk is? - Egész életemben mindig csak rátok voltam tekintettel. De most az egyszer meghallgatnál?
Tudod Cedric... szerelmes vagyok belé. ... igen, szeretem.
Igen, egy fiút szeretek, mégha írtózol is a gondolattól.
Hívhatod buziskodásnak vagy bárminek, én egyszerűen szerelemnek hívom.
Apa, ez nem a te hibád és nem is az enyém. Nem kell ezt mondanod, én sem fogom.
Kérlek, csak adj még egy kis időt.
Basszus, olyan boldog vagyok. - Óh, igazán? Hát nem erről pofáztam neked végig?
Miért?
Hogy nem kell tovább harcolnod önmagaddal. - Jól van na, igazad volt.
Mindazonáltal, valami fontosat szeretnék mondani neked. - Mond csak.
Most már ismerem a szüleid. - uhuh?
Jó leszel és nem kell többet látnom őket? - Oké, de ha az anyud holnap megint beszélgetni akar...?
Oké. - Oké?
Szemtelen! - Hülye kis buzi!
Fordította: Weatherman (2006)