Author: Micimacko

AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye
AJÁNLÁS vagy KÖSZÖNTŐ helye

Miért lett Győr a vizek városa?
Meseantológia
A győri Révai Miklós Gimnázium
hetedik F osztályának kiadványa
2015

Hátsó utolsó oldal, utána csak a borító van.
Hátsó utolsó oldal, utána csak a borító van.
Hátsó utolsó oldal, utána csak a borító van.
Hátsó utolsó oldal, utána csak a borító van.
Hátsó utolsó oldal, utána csak a borító van.

Támogatók, egyebek

??????

Illusztr1

21.

2.

Szöveg 8. 1. rész
Győr, a vizek városa
Egyszer, régen volt egy királyság. Itt élt egy király egyetlen lányával. Mikor a lány elég idős lett a házassághoz, a király próbát hirdetett a királylány kezéért.
Jöttek is a királyfik, hercegek, lovagok, de egyikük sem tudta teljesíteni a próbát. A szomszédos faluban élt egy szegény ember és három fia. Ők is hallottak a próbáról. Azt mondja a legidősebb fiú az apjának:
Édesapám! Engedj el a palotába, hadd kíséreljem meg a próbák teljesítését!
El is engedte az ember legidősebb fiát. Vett neki lovat, nyerget, de még páncélt is, hogy ne lógjon ki a fia a sorból. A legény a futásban nem tudott világrekordot dönteni, így már az első próbán elbukott. Bátyja hazatérte után a középső fiú is elment a királyhoz. Ő már világcsúcsot döntött a futásnál, de a második próbán, a távolugrásban nem tudott 10 métert ugrani, sőt! Alig 2 méteres lett az ugrása. Ezután a legfiatalabb fiú is útnak indult, de ő nem kért semmit az apjától, a saját rongyos gönceiben ment az udvarba. Mindenki megbámulta és sugdolóztak a háta mögött:

Szöveg2.. Zajácz 2
Ez az ötlet mindenkinek tetszett, és el is küldték a sámánt, hogy valósítsa meg a tervét. Még egy fertályóra sem telt el, máris hallani lehetett az óriások vad üvöltését. A város apraja-nagyja az utcára tódult, hogy figyelemmel kísérhesse az eseményeket. Senki nem tudta, hogy miként sikerült, de a város határán széles folyó hömpölygött, mely éppen akkor nyelt el egy megtermett óriást. Még több behemót próbálkozott az átkeléssel, de egyiküknek sem sikerült, és bosszúsan elkullogtak. A város lakói annyira örültek a győzelemnek, hogy hét nap s hét éjjel csak ünnepeltek. Mikor az ünneplésnek vége szakadt, elhatározták, hogy hálájuk jeléül a folyókat tisztán tartják, vigyáznak a növény- és állatvilágára.
Ezt az ígéretüket máig be is tartják, ezért nevezik Győrt a vizek városának.
Zajácz Réka 7.f
zreka0610@gmail.com

19.

4.

Illusztr.

Szöveg 3 Utolso_kivansag 2 resz
Nagyot kortyoltak a friss vízből, csikó korukat juttatva eszükbe, mikor pár csepp víz jelentette nekik az életet. Kicsivel odébb találtak egy kiszáradt folyómedret és egy nagy kupac farakást. Szóltak a ménesnek, hogy az erős csődörök jöjjenek ide, a csikókat pedig zavarják ki az árokból, mert nem lehet tudni, hogy mi fog történni. A csődörök megragadták erős állkapcsaikkal és elhurcolták a nagy rakást. Hirtelen a zubogó folyó áttörte a többi kisebb fa által képzett apró gátat és elöntötte az addig kopár medret. Tökéletes lett a terület: dús legelő, tiszta vizű patak és boldog lovak. Sokat gondolkoztak, hogy mi legyen a neve ennek a tökéletes mezőnek, de nem jutottak dűlőre.
Egy szép tavaszi napon vágtáztak a testvérek együtt az erdőben és beszélgettek.
–Nem fura, Calvin, hogy a gyep volt őseink reménye nekünk meg ennyi megadatott belőle?
–Ez az Emma!
–Igen?
–Most már tudom, hogy mi legyen a területünknek a neve: a Gyep Őseink Reménye!
Tehát ez a terület azért lett a vizek városa, mert a lovak itt találtak olyan területet ahol elegendő folyadékot tudtak biztosítani maguknak. Mi már csak rövidítve használjuk a terület nevét: Győr.
Csik Dorka 7.F (csikdorka@gmail.com)

17.

6.

Szöveg.7.. 3. rész
Volt már aki bele is halt a fájdalomba. Így a kilincset csak akkor tudhatod a magadénak, ha azt az előző tulajdonosa személyesen neked adta, ezért lehetetlen ellopni. Tehát csak akkor kaphatod vissza a békét jelentő kilincsedet Mánueltől, ha ő azt akarja, ezért semmiképp nem fogod megkapni, hiszen ő jól tudja, hogy mi van a birtokában - mondta Sarolt. Ezen elgondolkodott a király, végül arra jutott, hogy megkeresi, és erőszakkal ráveszi Mánuelt arra, hogy adja vissza a kilincset. Telt az idő, Tihamér pedig egyre nagyobb sereget tudhatott a magáénak. Mikor már úgy gondolta, hogy ekkora sereg elég, elkezdte kerestetni Mánuelt. Eleinte zökkenőmentesen ment minden, de a végére kezdett elromlani. A keresések zsákutcába futottak, és a seregből is kezdtek visszalépni az emberek. Ekkor megjelent Sarolt. A király nagyon megürült neki, és rögtön el is mesélte neki a problémáit. Sarolt csak annyit mondott. ,,Kövess!” Tihamér természetesen engedelmeskedett neki. Az asszony elvezette a királyt egészen a mágus házáig. Tihamér ahogy meglátta Mánuelt, hirtelen felindulásból neki esett. Úgy kaszabolta tőrével, hogy a mágusnak még meglepődni sem volt ideje. Sarolt későn lépett közbe, mivel addigra már Mánuel alig tudott mozogni. ,,A kilincset biztos helyre rejtettem” - ezek voltak a mágus utolsó szavai. Tihamérnek későn esett le, hogy mit is tett az előbb. A király nem tudott élni azzal a gondolattal, hogy saját kezűleg megölt egy embert, ezért inkább elvándorolt más országba. A kilincset pedig még ma is láthatjuk a Révai kapuján.
Farkas Flóra 7/F
farkasflora02@gmail.com

Szöveg 4 folytatás.
Mondanom sem kell, hogy a főhősnőnk fülig szerelmes lett.
Teltek-múltak a hetek, egyre többet találkoztak, de minthogy semmi jó nem tart örökké, ez sem. Egy szép napon Samu rossz hírrel fogadta Clarissát: elköltözik, mivel felvették a fővárosi egyetemre. Clarissa sírva elszaladt a leggonoszabb, a legádázabb és egyben a legokosabb boszorkányhoz, akit ismert: Fricihez, a poliphoz. Arra kérte, oldja meg, hogy Samuval is legyen, és az iskolát is befejezhesse. Ahogy ezt kimondta, Frici egy folyóvá változott, amely keresztülfolyik Arrabonán és a fővároson, Aquincumon is. Így nevezték el Arrabonát a vízi tündérek városának, melyet a történelem során már csak a vizek városaként emlegetnek.
Most, hogy beavattalak a titokba, kérlek, őrizd meg, és csak annak add tovább, akit méltónak találsz rá!
Fehérvári Doroti 7.F

15.

8.

Szöveg 7. 1. rész
Miért lett Győr a vizek városa?
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy királyság, aminek a neve nem volt más, mint Győr. Itt élt Tihamér, a király, aki nagyon szerette a népét és a birodalmát, de mint mindenkinek, neki is megvolt a maga baja. A problémája az volt, hogy semmilyen víznyerőhely nem volt Győrben. Ezért feladott egy hirdetést, amiben ez állt: ,,Nagy a gondja a királynak, nincs elég vize várának. Segíts hát rajta, hogy a kincseiből kedvedre választhass!” Nem is kellett sokat várnia Tihamérnak, hamarosan megjöttek az első jelentkezők. A legelső ember azt mondta, hogy a koronáért cserébe saját kezűleg kiássa a kutat a víznek. Természetesen a királynak esze ágában sem volt neki odaadni a koronáját, ezért behívatta a következő jelentkezőt a feladatra. Az egész birodalomból érkeztek emberek megmutatni, hogy mit tudnak. Voltak, akik azt mondták, hogyha elkezdenek verset szavalni, táncolni vagy akár énekelni, akkor elered az eső. Persze az ilyen produkciókért mindenki valami nagyon értékes dolgot kért, viszont egyik sem nyerte el a király tetszését. Már kezdte feladni a reményt, hogy talál egy megfelelő embert a feladatra. Ekkor megjelent egy ember. Senki sem tudta hogy ki ő, és azt sem, hogy honnan jött. Amikor a nevét kérdezték, csak azt mondta:,,Mánuel vagyok, a mágus. Egyelőre legyen ennyi elég. Én nem fogok sem énekelni, sem táncolni. Egyszerűen meg lehet oldani a problémáját, Felség - felelte Mánuel -, csak el kell vezetni egy folyót a nagy Dunából, és azt több ágra osztani.” A király szóhoz sem jutott. „Hogy ez nekem miért nem jutott előbb eszembe! Na de mit kérsz ezért cserébe? Emlékeztetlek, hogy bármit megadok, ami a józan ész határain belül van.” A mágus erre azt felelte, hogy ő már tudja, mit kér érte. ,,Na és mégis mi lenne az?” - kérdezte Tihamér. ,,Természetesen nem kérek cserébe nagy dolgot. Én csak azt a kilincset szeretném a Felség ajtajáról.” ,,A kilincset? - hüledezett a király – és minek az neked?” Persze nem érthette ezt a király, mivel ő nem tudta, hogy mennyivel értékesebb az a kilincs a birodalom összes kincsénél. Mánuel viszont jól tudta, hogy Tihamér minek áll a birtokában, mivel ez nem egy átlagos kilincs volt, varázserővel rendelkezett. ,,Természetesen jó célokra használnám” -mondta a mágus titokzatosan.

Illusztr 5.

13.

10.

Borító BELSŐ ELSŐ
Borító BELSŐ ELSŐ
Borító BELSŐ ELSŐ
Borító BELSŐ ELSŐ
Borító BELSŐ ELSŐ
Borító BELSŐ ELSŐ

Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ
Borító BELSŐ HÁTSÓ

Szöveg.1..
Az ég urai
Egyszer volt hol nem volt, talán igaz sem volt, volt egyszer négy uralkodó. Ők egy hatalmas országot uraltak közös erővel. De ez az ország nem átlagos ország volt. Lakói az Ég országában éltek. Eredeti nevük Rába, Rábca, Duna és Marcal volt. De a népük csak az Ég urainak nevezte őket. Uralták a fellegeket, a Napot és a Holdat is. Egy napon aztán rájöttek, hogy nem tudnak közösen irányítani egy királyságot. Mindegyikük saját kénye-kedve szerint akarta formálni. Egymás ellen fordultak, folyamatosan támadták egymást. Ám az Ég országában egy megbocsáthatatlan bűn létezett: az egymásra támadás. Így hát eső formájában a földre hulltak, ezért kapták Győr folyói a Rába, Rábca, Duna és Marcal neveket.
A mai napig is ott úszkálnak vízcseppek formájában, bánva veszekedésüket és hibáikat.
NÉV?

Illusztr11..
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….
ILLUSZTRÁCIÓ — RAJZ, FESTMÉNY, EGYÉB….

1.

22.

Szoveg 2 Zajazc 1. resz
Győr a vizek városa
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy város, amit Győrnek hívtak. Ebben a városban csupa kedves és dolgos ember élt. Volt köztük kereskedő, kovács, pék, takács és asztalos is. Lovakat, juhokat, kecskéket és teheneket tenyésztettek, emellett földműveléssel is foglalkoztak.
Az emberek tudták, hogy mennyire szerencsések, mert a föld termékeny, az állatok jól tejelnek, ezért minden vasárnap áldozatot mutattak be az isteneknek egy táltos segítségével. Éppen egy ilyen szertartás zajlott, mikor a szomszéd város futára szörnyű hírt hozott: az erdő mélyén él egy szörnyen gonosz óriás, aki ide küldte katonáit a város elfoglalására. A nép nagyon megijedt és szétszéledt, amíg a város vezetői összegyűltek tanácskozni.
Késő estig üléseztek, de nem tudtak dűlőre jutni. Mindenki a saját ötletét harsogta, csak a táltos töprengett magában. Tudta, hogy a szörnyekkel szemben az emberi erő tehetetlen. Először arra gondolt, hogy a növényeket hívja segítségül, de rájött, hogy az óriások ellen nem sokra megy velük. Sok ötlete támadt, de mind reménytelennek tűnt az ellenség erejével szemben. Végül talált egy megoldás. Felállt, mire mindenki elhallgatott, és elkezdte mondani: „Mi lenne, ha a vizet hívnám segítségül? Varázsolok a város köré egy folyót és a biztonság kedvéért a városon belül is néhányat, melyben különleges iszap van. Mivel az ellenségeink igen nehezek, ezért mikor át akarnak kelni, az iszapba lépve rögtön elsüllyednek.”

Szöveg 8. 2. rész
Mit keres itt egy parasztfiú? Ő akarja elnyerni a királylány kezét?
A királynak sem tetszett a fiú, de úgy gondolta, biztos elbukik, így hagyta, hadd próbálkozzon. A királylánynak viszont megtetszett a fiú, az sem zavarta, hogy szegény.
A fiú könnyedén vette az első, majd a második próbát is. A király megrémült, hogy a végén még egy paraszt fogja elvenni a lányát, és azt mondta, a fiú csalt, és tömlöcbe vetették. A királylány nagyon szomorú lett, és kifutott a kapun az erdőbe. A fiú (mivel nagyon leleményes volt) kicselezte az őrt, és kiszabadult a börtönből. Menekült az erdőbe, és meghallotta, hogy valaki sír. Meg is látta a királylányt, aki egy fa tövében ült és annyira sírt, hogy már négy patak csordogált körülötte át a legény faluján. Megvigasztalta a lányt, és elmenekültek messze a királytól. Onnantól boldogan éltek, míg meg nem haltak.
De még nincs vége a történetnek! A falu kinőtte magát, város lett belőle, Győrnek hívják, a patakokból mostanra folyók lettek és már nevük is van: Mosoni-Duna, Rába, Rábca, Marcal.
Név?

3.

20.

Szöveg 3 Utolsó kívánság 1 rész
Egyszer volt, hol nem volt, élt egy ménes valahol messze. Ezen a területen kevés víz volt, az állatok szomjaztak.
A ménesben élt két kiscsikó az anyukájukkal. Boldogan éldegéltek, anyjuk volt ennek a csapatnak a vezetője. A lovak nagyon szerették a vezér-kancát, de egy szép verőfényes napon súlyosan megbetegedett. Csikói mindennel próbálkoztak, a legjobb orvosokat hozatták neki bármi is volt az ára, de senki sem tudott rajta segíteni. Utolsó pillanatában gyermekeihez fordult. Utolsó kívánsága így hangzott: Calvin, vigyázz a húgodra kérlek helyettem. Ígérjétek meg, hogy hűségesen irányítani fogjátok a ménest, és soha nem hagyjátok cserben egymást! Találjátok meg a tökéletes helyet, ahol nem kell szomjazni és éhezni! Ezzel a mondattal anyjuk elpusztult. Calvin és Emma sírva rogytak le mellé a kopár földre. A lovak sorba mentek oda hozzájuk részvétet nyilvánítani, és végső búcsút vettek a vezérüktől. A gyász egy hónapig tartott, ezután már nem bírták tovább a patások, és úgy döntöttek, hogy szólnak az árván maradt csikóknak, hogy jobb lenne továbbállni. Calvin átvette az irányítást. Elindult a csorda észak felé. Egyre dúsabb füvű legelőkre vezette a fiatal csődör a rábízott állatokat. Már három éve vándorolt a ménes, eközben a két gyermek felnőtt: Emmából csodaszép hófehér szőrű kanca lett, világosbarna sörényét minden lépésnél meglobogtatta a lágy szellő. Calvin teljesen sötétbarna szőréért odavolt a ménes összes kancája, de semmi nem fordíthatta el a figyelmét a céljáról, amit megígért anyjának. Most már a kancácska is beleszólhatott a csoport vezetésébe, ezért az ő javaslatára egy kisebb medencében letelepedett a ménes. Bátyja nem nagyon pártolta az ötletet, de bízott a húgában. Mikor egyik nap magukra hagyták a többi lovat, és sétáltak az egyik erdőben, hirtelen valamiféle dübörgés ütötte meg a fülüket. Odagaloppoztak, és mit láttak?! Egy kristálytiszta folyó folyt a lábaik előtt.

Szöveg 9 Egy város könnyei
Hol volt, hol nem volt, volt egyszer egy város Magyarországon, ahol a szegénység uralkodott. Alig volt víz, amiből inni tudtak volna, és még ásványkincsek után is hiába kutattak, nem találtak sehol.
Volt ennek a városnak egy jóságos polgármestere, aki mindent megpróbált, hogy a városnak jobb legyen. A vízszegénység miatt, hogy valamit enni, inni tudjanak, adót fizettek a polgármesternek, aki élelmiszert és innivalót vett ebből. A sok adó ellenére mégis ő volt a legszegényebb, mivel a befizetett pénzből nem sokat tarthatott meg magának. Teltek-múltak így az évek, míg egyszer a polgármester úgy döntött, hogy itt hagyja az élőket, és elköltözik a túlvilágra. Szegény jó embert megsiratták a temetésen. A sok sírás mintha eljutott volna Istenhez, ugyanis elkezdett esni az eső, de nem felettük, hanem csak a város négy pontján. Nagyon csodálkoztak, mert ugyan láttak már esőt, de ilyet még nem. Ez az esőzés heteken át tartott. A sok csapadék a földbe utat vájt magának, és elkezdett ez az út mélyedni, majd amikor már nem akart mélyebb lenni, a folyó medre megtelt. Azonnal elállt az eső, és a helyén négy gyönyörű folyó folyt. Az emberek nem akartak hinni a szemüknek, csak néztek ki a fejükből bambán, majd hirtelen örömujjongásban törtek ki. Mindenki a polgármester nevét kiáltozta, az ő nevéhez fűzték az ”özönvizet”. Többé már nem volt gondjuk sem vízre, sem élelemre, sőt mintha csoda történt volna, a bányák is megteltek ásványkincsekkel, ércekkel. A megújult városnak a Győr nevet adták, mert a polgármestert is így hívták. Az egész országban elterjedt az ”új” város felbukkanásának híre. Győr elnyerte a vizek városa címet. A polgármester tiszteletére kápolnákat, templomokat építettek, így mondtak köszönetet neki.
A városban ezentúl boldogan éltek az emberek, és a mai napig is ezt a csodát emlegetik.
Lőrincz Koppány 7.f

5..

18.

Szöveg.4. 1. rész
A mesebeli titok
Egyszer volt, hol nem volt, de várjunk csak! Ti még nem is tudjátok a titkot! A titkot, amelyről csak én tudok, de ha már így belekezdtem, elárulom.
Réges-régen, amikor Magyarországon még történtek csodák, élt egy kicsi tündér, Clarissa, aki vízi tündér volt. Rajta kívül rengeteg tündér lakott Magyarországon, amit akkor Langadának hívtak, de hiába a sok tündér, ha egy sem törődött Clarissával.
Egy nap, amikor az Arrabonai Jótündérképző Iskolába sietett, összetalálkozott egy csapatnyi tűztündérdiákkal, akikről köztudott volt, hogy utálják a vízi tündéreket. Szegény Clarissa kezéből kiverték a könyveit. Egy fiú, aki a távolból figyelte a történteket, odafutott.
– Menjetek innen! Ne bántsátok, különben szólok az anyukátoknak!
A tűztündérek egy szempillantás alatt eltűntek onnan.
– Szia! Frodó Samunak hívnak – fordult oda Clarissához –, remélem, nem esett bajod.
– Nem. Köszönöm, hogy megmentettél. Clarissának hívnak. Te is vízi tündér vagy?
– Nem, én széltündér vagyok. Holnap lenne kedved átjönni hozzám röplabdázni? Arrabonában lakom, az Elm utcában.
– Remek ötlet! Már alig várom!

Szöveg8. 2.rész

7.

16.

Szöveg.5.
Miért lett Győr a vizek városa?
Hol volt, hol nem volt, hol nem, hol de, vagy mégsem, volt egyszer egy város. Ezt a várost Ahn-Geodrighn-PokL’ fia, Győr vitéz uralta. Hogy mér’, azt most mesélem el néktek.
Ez a Győr vitéz egyszer elment vadászni. Egyszer csak csapatával meglátta a csodaszarkát. Azt követve elért egy nagy, virágokkal teli tisztásra. Azon állott egy nagy kastély. Az épület előtt látható volt egy behajtani tilos tábla. Az alatt szintén egy tábla, rajta egy kamionnal. De főhősünk nem kamionnal volt (ebben a korban még a kerék sem létezett), ezért bement a kapun.
Ebben a házban lakott a hét és fél fejű sárkány, aki alvás közben úgy horkolt, hogy belerengett az egész ház.
A nemes vitéz odaugrott az ágyhoz, és egy suhintással levágta a sárkány mind a hét fejét. De a fél fejéről megfeledkezett! Mire feleszmélhetett volna, a sárkány levágta a fejét! De Győr vitéznek varázslatos feje volt ám! Kinőtt újra. Most ő volt soron; levágta a sárkány fél fejét is! Dolga végeztével ezt mondta:
„Erős egy sárkányfej, de a fele se tréfa!” - és kacagva nézett a sárkány fél fejére.
Hirtelen nagy dörrenés hallatszott. Kipukkant a sárkány teste, belőle pedig temérdek víz tört elő. Szerencsére mindenki túlélte…
A vízből nagy tó lett. A tó köré várost építettek. A városnak a neve Győr-Vitéz-Városa lett, később csak Győrként emlegették, de volt, aki a temérdek víz miatt a vizek városának hívta. Itt a mese vége! Fuss el véle!
Szórádi Olivér

Szöveg 7
A mágus erre azt felelte, hogy ő már tudja, mit kér érte. ,,Na és mégis mi lenne az?” - kérdezte Tihamér. ,,Természetesen nem kérek cserébe nagy dolgot. Én csak azt a kilincset szeretném a Felség ajtajáról.” ,,A kilincset? - hüledezett a király – és minek az neked?” Persze nem érthette ezt a király, mivel ő nem tudta, hogy mennyivel értékesebb az a kilincs a birodalom összes kincsénél. Mánuel viszont jól tudta, hogy Tihamér minek áll a birtokában, mivel ez nem egy átlagos kilincs volt, varázserővel rendelkezett. ,,Természetesen jó célokra használnám” -mondta a mágus titokzatosan. A király abban a hitben, hogy milyen nagyszerű üzletet kötött, rögtön le is szereltette azt a bizonyos kilincset, és útjára engedte vele Mánuelt. Telt-múlt az idő, és a király kezdte elfelejteni a mágust, ráadásul be is fejezték a munkálatokat az új folyók körül, amikor megjelent egy ismeretlen asszony, aki csak a királlyal óhajtott beszélni. Tihamér meglepődött, ezért megkérdezte a nevét. ,,Sarolt a nevem. Azt, hogy ki vagyok és hogy honnan érkeztem, nem érdemes firtatni, úgysem fogok rá válaszolni” - mondta az asszony. ,,És miért jöttél ide?” - kérdezte a király. ,,Azért,mert el akartam neked mondani , hogy szörnyen nagy hibát követtél el, amikor odadtad azt a kilincset Mánuelnek” - felelte Sarolt. ,,Ezt meg, hogy érted?” - kérdezte Tihamér. Az asszony vett egy mély levegőt, és elmesélte, hogy a kilincs honnan származik, és hogy milyen hatalommal rendelkezik. ,,Hogy érted azt hogy hatalommal?” - kérdezte a király. ,,Úgy, ahogy mondom. Azt, aki a kilincs tulajdonosa, semmi rossz nem érheti, de ha bárki más hozzá ér a kilincshez, szörnyű kínokat él át.

9.

14.

Szöveg.6 1. rész..
A Sárkányölő emlékére
Egyszer volt, hol nem volt, Magyarországon, amikor még csak az első városokat építették, a Kisalföld területén egy száraz pusztaság volt. Állatok alig éltek itt, ezért az emberek nem is jártak erre vadászni.
Ezt jól is tették, mivel egy hatalmas sárkány uralta a területet. Barlangja a síkság közepén, egy sziklában helyezkedett el. A szikla egy óriási, földalatti tavat zárt el a felszíntől. A sárkány egész álló nap csak aludt, majd éjszaka elindult vadászni a pusztaszéli erdőkbe.
Egy szép napon a magyarok vezére megbízta legjobb hadvezérét, Győrt, hogy a sereg egy részével menjen el felkutatni a pusztaságot. Fel is kerekedtek, és elindultak lóháton, mit sem sejtve a sárkányról. Másnap este elérték a puszta szélét, és letáboroztak a közeli erdő mellé. Már hajnalodott, amikor Győr hatalmas üvöltésre lett figyelmes. Ezután egy óriási árny siklott el a sátra felett, de mire kiért, már semmit sem látott belőle. Reggel azonnal összehívta a harcosait.
ILLUSZTRÁCIÓ, RAJZ

Szöveg 6 2. rész..
- Figyelem! Hajnalban egy óriási lényt láttam. Szóródjatok szét, és ha találtatok valamit, üzenjetek sólyommal, és ha harcra kerül a sor, fújjatok kürtöt! - mondta.
- Én veletek megyek! - mutatott rá az egyik csoportra. – Mindenki megértette?
- Igen, uram!- mondták az emberei.
- Akkor indulás!
Győrék a puszta közepe felé vették az irányt, amerre egyre több és nagyobb követ láttak. Végül ráakadtak az óriási sziklára, amelyen hatalmas barlang tátongott. A barlangban meglátták a monstrumot, egy fekete sárkányt. Győr a lény farkához settenkedett, és megvágta azt. A sárkány felüvöltött, és elkezdte üldözni a csapatot. Amikor kiért a barlangból, farkával szétrombolta a sziklát, ami alól egyre gyorsabban kezdett szivárogni a víz. Ezt Győr is látta. A csapat megpróbált elmenekülni, de a víz gyorsabb volt. Győr az utolsó pillanatban levágta a sárkány fejét. Ezután a víz mindent elöntött. Egy közeli krátert is feltöltött, ez most a Fertő-tó. Emellett négy új folyó is keletkezett, amelyek egy ponton, mind a Duna új ágába, a Mosoni-Dunába torkollnak. A csapat, Győr és a sárkány testét a víz a torkolatvidéken kisodorta. Győr többi katonája megtalálta a testeket, és elvitték őket a vezérhez. A vezető nagyon büszke volt a csapatra, emlékükre várost építtetett a torkolatokhoz, amit Győrnek nevezett el.
Ez hát Győr története, ami megmagyarázza, hogy miért lett a város a Vizek városa.
Mészáros Bálint
m.balintka06@gmail.com

11.

12.