|
|||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
|
A sebes pisztráng
|
Rekorderek |
A magyar vízekben ez a hal egy alfajával - a sebes pisztránggal (salmo trutta m. fariol képviselteti magát.Még 1989-ben, az azóta már kiszáradt Viszló patakból került ki a legnagyobb hazai példány a maga 6,14 kilójával Kutás István jóvoltából. |
Az ichtiológusok körében mintegy 150 éve ádáz vita folyik az európai vízekben élõ pisztrángok rokonsági fokáról. A vélemények megoszlanak. Egyes elméletek szerint csak Nagy-Britanniában tizenkét változatot különböztethetünk meg. Ugyanakkor a legújabb kutatások szerint csak egyetlen pisztrángfaj létezik, amelynek egyedei elõfordulási helyüktõl és életkörülményeiktõl függõen különböznek egymástól. A vita a pisztrángokról azonban tovább folyik. Az utóbbi idõkben olyan híresztelések is elterjedtek, hogy az egyik írországi vízben a pisztráng három olyan változatát találták, amelyek teljesen eltérnek minden Nagy-Britannia területén elõforduló más pisztrángtól! A szabadon élõ pisztrángokat keresõ horgászok nagyon jól tudják, hogy ezek a halak elõfordulási helyük szerint különböznek egymástól.
Elõfordulás
A hazánkban élõ sebes pisztráng egész életét patakokban tölti. Egy-két nagyobb tározóba, tóba csak telepítéssel jutott el. A természetes vízek közül eredményesen próbálkozhatunk minden észak- és nyugat-magyarországi bõvebb vízhozamú patakban.
Hol találkozhatunk vele?
Statisztikai adatok |
latin neve: Salmo trutta legnagyobb suly : 16 kg Átlagos suly : 3 - 5 kg Átlagos hossz: 1,3 m Élethossz : max 15 év, de általában kevesebb |
A hazai patakokban elõforduló alfaj egyedei csak ritkán merészkednek lejjebb a nagyobb folyókba. A honi populáció legáltalánosabb elõfordulási helye a friss vizû, oxigénben gazdag hegyi patakok, melyek hõmérséklete soha nem emelkedik 16-18 fok fölé. Fõként a nyugat-magyarországi Pinka-, illetve a Gyöngyös-patak, valamint az Északi-középhegység jelentõsebb vízfolyásai, a felsõ Sajó és Hernád, illetõleg a Bódva rejthet még szebb pisztrángokat. Érdekesség, hogy a Dunában is fogtak már gyönyörû pisztrángot Budapestnél! A víztározók, tavak a telepítéseknek köszönhetõen gazdagodtak e nemes hallal, de alkalmas életkörülményeket hosszú távon nem tudtak kínálni ezeknek a gyorsan folyó vízeket igénylõ vendégeknek.
A legyezés az igazán pisztránghoz méltó módszer. Kapása heves, a horgon keményen védekezik, nemes ellenfele a horgásznak.
A folyók alsó, tengerhez közeli szakaszaiban élõ tengeri pisztráng nem külön faj, hanem a sebes pisztráng vándorló változata. Könnyû összetéveszteni más pisztrángokkal, amelyekre testformája, valamint a lazaccal, amelyre viszont színe hasonlít. Ezeknek az egyedeknek a farktöve vastag, és a patakokban élõ változathoz hasonlóan szájpadlásában egy hosszú csont -eke csont - található két sor foggal, míg a lazacnak csak egy sornyi foga van. Sokkal több fekete folt is díszíti, mint a lazacot, különösen alsó állkapcsán és kopoltyúfedelén.
A legfontosabb egy kis gödör
A nyári vándorlás után az édes vízekben, a vándorló sebes pisztrángok októbertõl januárig ívnak. Ikráikat a folyók felsõ szakaszán az apró szemû sóderba rakják le. A nõstények felúsznak a víz felszínére, majd faruk erõs csapásaival kis gödröket vájnak a , sóderba, és abba rakják petéiket. A lazacokkal ellentétben, amelyek általában elpusztulnak szaporodás után, sok sebes pisztráng túléli az ívást, és legalább még egyszer lerakja ikráit.
Az ivadékok két-három hónap múlva kelnek ki, de még egy hónapig a sóderba beásva maradnak. Késõbb elhagyják rejtekhelyüket, és táplálkozni kezdenek. Életüknek ebben a szakaszában még nem lehet megkülönböztetni õket a patakokban élõ fiatal sebes pisztrángtól, de amikor levándorolnak a folyók torkolatvidékére, testük ezüstös színezetûvé válik. Máig sem tudjuk, miért van így A patakokban élõ sebes pisztrángok nem mennek át hasonló változáson.
Némelyik fiatal egyed a folyótorkolat közelében marad és néhány hónap múlva ismét felúszik a folyón, de közülük csak alig néhány ívik késõbb. Többségük kiúszik a tengerbe, majd egy éven át kagylókkal és puhatestûekkel táplálkozik. A lazaccal ellentétben ez a pisztráng nem indul hosszú tengeri vándorútra. Általában a táplálékban gazdag partközeli vízekben maradnak, sprotnira és más apró halakra vadászva.
A tengeri pisztráng, a lazachoz hasonlóan nagyon erõsen rögzíti: annak a folyónak az illatát, ahonnan származik. Ezért túlnyomó többségük abba a patakba tér vissza ívni, ahol a világra jött. Bár a vándorló sebes pisztrángok száma sokkal nagyobb, mint a lazacoké, a folyókban nem szaporodnak, ezért ott sokkal ritkábban is fordulnak elõ.
fel
Menü |
Halaink |
Egyéb |
Fórum |
Blog |
Eladó |
Kenyérsütés |